Har jeg én original tanke i hovedet?
Hvis jeg var gladere, tabte jeg ikke håret.
Livet er kort. Jeg må få det bedste ud af det.
I dag er den første dag i resten af mit liv!
Jeg er én stor kliche.
Jeg må have lægen til at se på mit ben. Jeg har en knude.
Tandlægen ringede igen. Hvis jeg var tjekket, var jeg gladere.
Jeg sidder bare på min fede røv. Hvis den ikke var fed, var jeg glad.
Så behøvede jeg ikke gå med skjorten udenpå. Som om nogen køber den.
Fede læs! Jeg burde begynde at løbe. 8 km. om dagen. For alvor.
Måske bjergbestigning? Starte på en frisk.
Hvad trænger jeg til? At forelske mig, at få en kæreste.
Jeg burde læse og dygtiggøre mig. Hvad med russisk?
Eller et instrument? Måske kinesisk?
Manuskriptforfatteren, der taler kinesisk og spiller obo.
Og så skal jeg holde op med at lade, som om jeg har alt mit hår i behold.
Rent til grin. Man skal være sig selv. Falder kvinder ikke for det?
Mænd behøver ikke være sexede. Men det passer jo ikke.
Mænd er underkastet de samme krav.
Hvad har jeg at være så flov over?
Måske er det min hjernekemi. Dér har vi det nok.
Min modgang skyldes kemisk koks og forvildede nerveimpulser.
Det kræver professionel hjælp. Men jeg vil stadig være grim.
Under optagelserne af "Being John Malkovich" 1998
Vi skal have styr på vores kameraproblemer.
Hold pauserne nede på et minimum. Maskerne er virkelig varme.
Okay? Det skal I respektere.
Ikke fedte rundt, medmindre det er strengt nødvendigt for optagelsen.
Jeg siger det af hensyn til dem, der sidder begravet i 400 pund gummi.
Jeg kan godt lide min kjole, okay?
Thomas Smith instruktørassistent
Lance Acord fotograf
Charlie Kaufman manuskriptforfatter
Du står i blikretningen. Vær venlig at forlade studiet.
Hvad laver jeg her? Hvorfor kom jeg? Ingen kender mig åbenbart.
Jeg har været på Jorden i fyrre år og er ikke blevet klogere på noget.
Hvordan er jeg endt her?
Hollywood, Californien fire milliarder og fyrre år tidligere
Det gør ondt i mit ben. Er det kræft?
Nu sveder jeg. Ikke svede! Hold op med at svede!
Kan hun se, det løber? Åh nej, hun tror, jeg er skaldet.
- Vi synes, du er fremragende. - Tak, det er skønt at høre.
Vi elskede Malkovich-manuskriptet. Meget original sprogtone.
- Kunne jeg bare krybe ind i din hjerne. - Det skulle du ikke ønske dig.
Hvad synes du om vores lille projekt?
- Bogen er god. - Laroche er en pudsig type.
Absolut. Orlean gør orkidéer så fascinerende.
Og hendes betragtninger om Florida, illegal orkidéjagt, indianere...
Hendes fabulerende stil vil jeg være tro imod.
Jeg ville lade filmen leve sit eget liv og ikke forcere den med et plot.
Alle tiders! Jeg er ikke sikker på, jeg er med.
Det er jeg heller ikke sikker på, jeg er.
Jeg vil ikke lave et samlebåndsprodukt. Sådan en film om orkidétyveri eller...
...skifte orkidéerne ud med valmuer og lave en film om narkosmugleri.
Hvorfor ikke ganske enkelt en film om blomster?
Vi forestillede os nok, at Susan Orlean og Laroche ville forelske sig.
Okay, jeg vil bare ikke fylde den med sex eller våben eller biljagter.
Eller personer -
- der får en lære for livet -
- og må gå grueligt meget igennem, før det hele lykkes til sidst!
Sådan er bogen ikke. Og livet er ikke sådan.
Det er det altså ikke!
Det ligger mig meget på sinde.
3 år tidligere
John Laroche er høj og radmager med lyse øjne og ludende skuldre.
Ganske flot til trods for de manglende fortænder.
Jeg var i Florida for to år siden for at skrive en artikel -
- efter at have læst om en hvid mand og tre seminoler -
- der var anholdt for orkidétyveri i Fakahatchee Strand Naturreservat.
Florida 2 år tidligere
Da den naturlige udvælgelse kun tjener det gode hos hvert individ -
- vil alle dets egenskaber udvikle sig i retning af fuldkommenhed.
Polyrrhiza lindenii.
Spøgelset.
Skær den ned, Russell.
Godmorgen. Må jeg spørge, hvad I har i de pudebetræk?
- Det kan du tro, du må. - Jamen så spørger jeg.
Okay, lad os se.
Vi har fem forskellige typer bromeliaceae -
- en musehaleaks og ni orkidéarter.
Omkring 130 planter alt i alt, som mine kollegaer har samlet i sumpen.
Det er ulovligt at fjerne planter eller dyr fra statsejet jord.
Ja, og det er tilmed truede plantearter. Hver eneste af dem.
Det er nemlig sagens kerne her. Det er et naturreservat.
Du har ganske ret. Fik jeg sagt, at mine kollegaer er seminoler?
Du er vel bekendt med sagen mod James E. Billie?
Selv om seminolehøvdingen Billie dræbte en floridapanter -
- én ud af, er det fyrre i verden... så kunne han ikke retsforfølges -
- fordi det er hans ret som indianer -
- uanset hvor anstødeligt vi hvide naturfredningsfolk må finde det.
Man har også forgæves retsforfulgt seminoler for at stjæle palmeløv -
- som de vistnok bruger til at tække deres bambushytter med.
- Bambushytter, er det ikke rigtigt? - Ja, nemlig. Bambushytter.
Ja, men... Jeg kan ikke lade jer gå endnu.
Vent lige et øjeblik.
Charles, er det dig? Har du spist frokost?
Jeg spiste rejecocktailen i køleskabet.
Var det din? Det håber jeg ikke.
Måske skulle vi skrive navn på vores madvarer.
- Hvad er der galt med dig? - Min ryg.
Charles, jeg har en plan, der kan få mig ud af dit hus i en fart.
- Er din plan et arbejde? - Kan jeg få en trommehvirvel?
Jeg skal være manuskriptforfatter! Ligesom dig!
Du tror, jeg vil lave hurtige penge, men jeg gør det rigtigt.
Jeg tager et tredages-seminar. Kun 500 dollars!
- Manuskriptseminarer er noget lort. - Ja, men det her er noget andet.
- Det er meget velanskrevet i branchen. - Sig ikke "branchen".
Undskyld, det glemte jeg. Ham her kan skrive manuskripter.
Folk kommer langvejsfra. Du får pengene tilbage...
Folk, der hævder at have "svaret", tiltrækker desperate mennesker.
Jeg skal lige ligge ned, mens du fortæller.
Undskyld. Okay, fortsæt bare.
Undskyld. Okay, fortsæt.
- Der er ingen regler, Donald. - Et øjeblik. Ikke "regler".
Principper!
McKee skriver, at en regel påbyder én noget.
Et princip siger, at det her fungerer, for det har det altid gjort.
Jeg skal i gang med et manuskript om blomster.
Ingen har lavet en film om blomster, så der er ingen retningslinjer.
- Hvad med "Flowers for Algernon"? - Ikke om blomster og ikke en film.
Fortsæt bare.
Sagen er, at de lærere er farlige, hvis ens mål er at lave noget nyt.
At skrive er en rejse ind i det ukendte, det er ikke som at bygge et modelfly.
McKee er tidligere Fulbright stipendiat. Er du måske det?
Sig noget! Jeg tog hende med og siger ikke noget. Sig noget sjovt.
- Jeg hader fester. Hvorfor kom vi? - Fordi vi er nede med de fede.
- Eller to tabere, der sidder på gulvet. - Charlie! Tal for dig selv.
Vi skal have sat skik på dig.
Vi skal finde en løsning på hele Charlie Kaufman-miseren.
Lad mig se, hvad har du brug for?
Det er godt, du tog orkidémanuskriptet. Så slipper du ud af dit hoved.
Det vil tvinge dig til at tænke på naturen og alt sådan noget.
Jeg fatter ikke, de gav mig den opgave.
Den frokost... Sveden drev af mig.
Jeg kæftede op og var totalt utjekket.
- Det var, fordi hun var køn. - Hvordan ved du det?
Efter otte måneder ved jeg, hvad der får dig til at svede.
Nå, videre... Hvad mere? Du skal fikses op.
Det der flannel skjorte show gør ikke noget for din figur mere.
Tak, fordi du tog med mig i aften, Amelia.
At begynde.
Hvor begynder jeg?
Jeg er sulten. Jeg må have kaffe. Kaffe hjælper tankerne i gang.
Nu skriver jeg noget, og så belønner jeg mig selv med kaffe og en muffin.
Okay. Først etablere temaerne.
Banan og nødder... Det er en god muffin.
Orkidéjagt er et livsfarligt arbejde.
Den viktorianske orkidéjæger William Arnold druknede.
Osmers forsvandt sporløst i Asien.
Augustus Margary modstod tandpine, gigt, lungeinfektion og dysenteri -
- blot for at blive myrdet, da han vovede sig videre end Bhamo.
Laroche elskede orkidéer, men jeg tror, han elskede besværet -
- og farerne ved at finde dem lige så højt som orkidéerne selv.
Jeg har været gartner i tolv år.
Min planteskole blev raseret af orkanen.
Jeg har undervist i plantelære og holdt over tres forelæsninger.
Som skribent har jeg udsendt både artikler og bøger.
Og jeg har stor erfaring med orkidéer og ukønnet mikropropagering -
- altså laboratoriearbejde.
Det har ikke meget med planteskoler at gøre.
- Jeg er nok den klogeste, jeg kender. - Tak.
Mr. Laroche? Jeg er Susan Orlean. Jeg skriver for The New Yorker...
Det kender jeg godt. "The New Yorker? Ja! The New Yorker." ikke sandt?
Ja, det er rigtigt. Jeg vil gerne skrive en artikel om din situation.
Okay, så har jeg noget til dig:
Jeg er ligeglad med det her. Jeg har ret.
Jeg kører den igennem til Højesteret. Dommeren kan rende og skide.
- Kommer det med? - Det kan du tro.
Filmen åbner på State Road 29.
En gammel varevogn drejer ind i Fakahatchee Strand Naturreservat.
Ved rattet sidder en mager mand uden fortænder. Det er John Laroche.
Jeg må have en pause.
Jeg var vild med Sibelius' violinkoncert.
- Ja, men slutningen var mærkelig. - Nej! Lidenskabelig og triumferende.
Solisten var utrolig. Vidunderlig klang!
Sikke en præcision. Det er overvældende.
- Bare jeg spillede sådan. - Det gør du da.
Charlie, det gør jeg ikke. I bedste fald er jeg middelmådig.
- Jeg elsker at høre dig spille. - Tak, Charlie.
Så er vi her.
Hvad har du lyst til nu?
Jeg må hellere komme hjem i seng. Jeg har masser af arbejde i morgen.
Nå, men så godnat.
Jeg ville gerne have fortsat, men jeg kæmper med det manuskript.
Jeg har tænkt for småt, når jeg kun skriver om Laroche.
Jeg ville skrive om blomster. Det fungerer ikke, og jeg sover dårligt.
Jeg må hellere få noget søvn, så jeg kan starte på en frisk i morgen.
- Ellers ville jeg gerne have fortsat. - Jeg håber, du får hul på det, Charlie.
Tak. Tak for selskabet.
Det var sjovt.
Jeg skal til orkidéudstilling næste weekend i Santa Barbara.
Måske vil du med?
Nej, jeg tror ikke, jeg har tid næste weekend.
Jeg tror ikke, jeg kan. Jeg skal noget andet... Desværre.
Nå, okay. Jamen så godnat.
Godnat.
Hvorfor gik jeg ikke med ind? Idiotiske kryster.
Jeg skulle have kysset hende. Nu banker jeg på og kysser hende.
Det ville være romantisk. Noget, vi kunne fortælle vores børn.
Nu gør jeg det!
Florida 3 år tidligere
- Hej. Tak, fordi du hentede mig. - Det er altså en gammel skrotbunke.
Når jeg scorer jackpot, køber jeg en fed bil. Hvad kører du?
Det er en udlejningsbil. En Lumina.
Fedt! Sådan en skal jeg vist også have.
Af sted.
Hvor har de trukket deres kørekort? Verden er af lave.
Jeg var imponeret over, hvor stor en plantekender du er.
Sagen er, at jeg lever for at finde en indbringende plante.
- Det er spøgelset. - Hvorfor?
Det er en sjælden satan.
Jeg er den eneste i verden, der ved, hvordan man dyrker den.
Pointen var, at indianerne plukkede den.
Rører jeg ikke planten, kan Florida ikke gøre noget.
Jeg standser rovdriften på orkidéer ved at gøre dem tilgængelige i butikker.
Jeg bliver en helt, blomsterne reddet. Laroche og naturen sejrer!
Storhedsvanvid
- Fik du det med? - Det kan du tro.
Orkidéen er verdens mest sexede blomst.
Navnet orkidé kommer af det latinske "orchis", der betyder testikel.
Du, Charles? Jeg skal pitche i morgen.
- Lad være at sige "pitche". - Undskyld.
Hun så "Ondskabens øjne" og "Psycho" for sig.
I burde samarbejde. Mor er god til struktur.
Hvorfor kommer Amelia ikke mere? Har du lagt an på hende?
Seminoleplanteskole
Jeg leder efter John Laroche.
- Jeg skriver en artikel om John. - John er her ikke i dag.
Du var ude i sumpene med ham, ikke? Jeg så dig i retten.
- Ja, jeg hedder Matthew Osceola. - Susan Orlean. Har du tid et øjeblik?
Jeg prøver at få en fornemmelse af...
Du har et smukt hår.
Tak skal du have...
Tak, jeg har lige vasket det her til morgen.
Jeg har købt en ny balsam.
Jeg kan se dit tungsind. Det er smukt.
Jeg er bare træt. Det er det eneste.
Måske kunne vi snakke lidt sammen? Jeg kunne høre baggrunden...
Du får ikke meget ud af mig. Tag det ikke personligt.
Sådan er indianere.
Angraecum sesquipedale
Mageløs!
Darwin har skrevet om den her. Charles Darwin med arterne... Hallo!
Kan du se nektariet? Darwin forestillede sig en natsværmer -
- med en 30 cm lang næse til at bestøve den.
Alle mente, manden var gal, men så fandt de en natsværmer -
- med en suge snabel på 30 cm. Det er en næse.
- Jeg ved, hvad en suge snabel er. - Hold dig til emnet.
Vi kappes ikke om at pisse længst. Det vidunderlige er -
- at hver af disse blomster har et særligt forhold til et insekt.
Hver orkidé ligner et bestemt insekt, og det tiltrækker insektet -
- dens anden halvdel og mage.
Insektet ønsker kun at elske med den.
Derefter flyver det videre og elsker med andre mager -
- som bliver bestøvet.
Hverken blomst eller insekt forstår betydningen af deres elskovsleg.
Hvordan kan de vide, at verden findes på grund af deres lille dans?
Når de lever op til deres bestemmelse, sker der noget storslået.
De giver os en rettesnor.
Det eneste barometer, du har, er dit hjerte.
Når du får øje på din blomst, må du ikke lade noget stå i vejen for dig.
Han er ret særpræget. Ingen fortænder, men det tager han ikke så tungt.
Hvorfor får han dem ikke lavet? Det kan man da næsten ikke byde folk.
Men som han dog kan sutte den af!
- Han er meget interessant. - Det lyder som en guldgrube.
Muligvis. Jeg ved det ikke.
Han bor sammen med sin far og er besat af sin døde mor.
Hans solbriller hænger og dingler om halsen.
- Fortæl om varevognen. - Okay... Nej, ikke nu. Jeg skal tisse.
- Nej, fortæl om varevognen! - Den er helt utrolig.
- I gjorde det i varevognen. - Hold da kæft.
- David, du fortæller. Nej, lad være! - Godt. Varevognen...
- Hans vogn var fyldt med skrammel. - Hold mund!
Pottemuld, skovle, emballage, gødning...
Susie håbede, det i det mindste var gødning!
Laroche havde et vist aromatisk udseende.
Hans lidenskab levnede måske ikke plads til personlig hygiejne.
Måske er alt vandet gået til orkidéerne.
Jeg ville begære noget lige så stærkt, som folk begærer disse planter.
Men sådan er jeg ikke indrettet.
Jeg har nok én ufarlig lidenskab.
Jeg vil vide, hvordan det føles at være lidenskabeligt optaget af noget.
"Skulle man være så heldig at se et spøgelse, vil alt andet blegne."
Hvis spøgelsesorkidéen kun var blændværk -
- kunne den stadig forføre mennesker til at jagte den år efter år -
- og mil efter ulyksalig mil.
Hvis den var ægte, ville jeg se en.
Ikke, fordi jeg er specielt vild med orkidéer.
Jeg var interesseret i at se den ting, folk var tiltrukket af -
- i en så sjældent stærk grad.
Nå, hvor mange skildpadder fik du samlet ind?
Jeg mistede interessen kort efter.
Jeg droppede skildpadderne og begyndte at samle på istidsfossiler.
Fossiler var det eneste, der gav mening for mig i den her lorteverden.
Fossilerne røg ud til fordel for restaurering af spejle.
Min mor og jeg havde den største samling hollandske spejle fra 1800-tallet.
Måske har du læst om os i Mirror World? Jeg har et nummer her et sted.
Hvordan kan du rive dig løs fra noget, du har engageret dig så dybt i?
Kom du aldrig til at savne dine skildpadder?
Det eneste, der gav mening for dig, da du var ti år gammel.
Nu skal jeg fortælle dig en historie.
Jeg forelskede mig engang vildt og inderligt i tropiske fisk.
Jeg havde kraftedeme tres akvarier. Jeg snorklede efter de rigtige fisk.
Anisotremus virginicus, Holacanthus ciliaris.
Jeg kunne blive ved. En dag sagde jeg: "Op i røven med fisk."
Jeg opgav fiskene og svor aldrig mere at springe ud i bølgerne igen.
Totalt op i røven med fisk.
Nu er der gået sytten år. Jeg har ikke siden dyppet så meget som en tå i havet.
- Og jeg elsker havet! - Men hvorfor?
Færdig med fisk.
Hvis man virkelig elskede noget, vil noget af det så ikke hænge ved?
Laroche forstod at kappe alle bånd. Han så sig ikke tilbage.
Somme tider ville jeg ønske, jeg kunne det samme.
- Goddag. Hvad kan jeg friste med? - Limetærte, tak. Et lille stykke.
Og en kop kaffe. Med skummetmælk, tak.
- Orkidéer! Jeg elsker orkidéer. - Hvor sjovt...
Jeg kommer ud med din tærte.
Jeg har altid drømt om at komme på orkidéudstilling. De er vildt sexede.
Lad os gå ud bagved.
- Vil du høre mit pitch? - Gå!
Jeg prøver bare at komme videre.
Tusind tak, kammerat. Godt, det er om en seriemorder.
Vent. Han bliver jagtet af en betjent, og han tirrer betjenten.
Sender ledetråde om sit næste offer, som han holder fanget i kælderen.
Betjenten er besat af at finde ud af, hvem hun er, og forelsker sig i hende -
- selv om han aldrig har mødt hende. Hun er uopnåelig.
- Som Den Hellige Gral. - For gennemskueligt.
Men overraskelsen er, at morderen lider af personlighedsspaltning!
Han er både politibetjenten og pigen! Alle tre er ham! Er det ikke for vildt?
Den eneste ide, der er mere slidt end seriemordere, er personlighedsspaltning.
Og så behandler du temaet om, at betjent og forbryder er to sider af samme sag.
- Det handler alle politifilm om. - Mor kaldte den psykologisk stram.
Du kan umuligt skrive det her. Har du tænkt over det?
Hvordan kan man holde nogen fanget i en kælder -
- og arbejde på en politistation på samme tid?
- Med filmtrick. - Det spurgte jeg ikke om. Hør efter.
Altså inden for filmens virkelighed, hvor der kun findes én figur...
Hvordan vil du...
Hvad præcist vil du...
Jeg er enig med mor. Meget stram. "Sybil" koblet med "Klædt på til mord".
Fedt! "Klædt på til mord" var god indtil 3. akts dénouement.
Sådan udtales det ikke.
Okay, undskyld.
Hej! Skal du have limetærte?
- Det lyder herligt. - Gode kunder får ekstra store stykker.
- Det er sødt af dig. - Er jeg ikke en skat?
- Læser du stadig om orkidéer? - Ja.
En af mine venner har en lille lyserød en, der vokser på en gren.
- Det er en epifyt. - Ja, nemlig! Du er virkelig inde i det.
Ikke rigtig. Jeg er i gang med at lære.
Epifytter gror på træer, men får al deres næring fra luften og regnen.
Jeg er imponeret. Hvor flot.
Der findes over 30.000 orkidéarter.
Det er mange, hvad?
Jeg kommer ud med et stort stykke limetærte til min orkidé-ekspert.
Et øjeblik, jeg har tænkt på noget...
Jeg skal til orkidéudstilling i Santa Barbara på lørdag, og jeg...
- Det må du undskylde... - Jeg kommer ud med din tærte.
Der findes over 30.000 kendte orkidéarter.
En ligner en skildpadde. En ligner en abe.
En ligner et løg.
En ligner en skolelærer. En ligner en gymnast.
En er som pigen fra skoletiden med flødehud.
Eller en intellektuel newyorker, som man løser krydsord med i sengen.
En ligner en skønhedsdronning fra Midtvesten. En ligner Amelia.
En har dansende øjne. En anden øjne, der udtrykker verdens bedrøvelse.
Jeg blev gift -
- og mig og min smukke kone, nu forhenværende... den mær...
...åbnede en planteskole.
Folk dukkede op for at udspørge mig og beundre mig og mine planter.
Jeg tror, nogle tilbragte tid med mig, fordi de var ensomme.
Ved du, hvorfor jeg godt kan lide planter?
Fordi de er mutable.
Tilpasning er en dybtgående proces.
Det betyder, at man finder sin plads her i tilværelsen.
Men det er lettere for planter. De har ingen hukommelse.
De klør bare på, men for et menneske -
- er tilpasning næsten æreløst, ligesom at flygte.
Hej med dig.
- Lad være med at bage på folk. - Smink øsen? Hun bagte på mig.
- Du må ikke gøre det pinligt for mig. - Det gør jeg heller ikke.
Hør lige her. Jeg ville spørge dig om en god drabsmetode.
- Rolig nu. Til mit manuskript. - Den slags skriver jeg ikke om.
Kom nu! Vil du ikke nok? Du er mesteren.
Morderen underviser i litteratur.
Han skærer små lunser af sine ofre, indtil de dør.
Han kalder sig "Dekonstruktivisten".
- Det lyder slet ikke tosset. - Det var for sjov, Donald!
Nå, okay. Undskyld.
Der fik du mig.
Men må jeg godt bruge det?
- Det er virkelig godt. - Jeg har delt Cassie-scenen op i to.
- Ja, hvorfor? - For at skabe mere intensitet.
Ikke? Så tager man tråden op senere. Det holder spændingen i kog.
Så har man fanget publikum med det samme.
- Du er rigtig sexet i aften, skat. - Tak, Donald. Det var sødt sagt.
- Synes du ikke, hun er sexet? - Jeg tager hjem nu.
Nej, bliv nu lidt. Der har vi jo Amelia!
- Hej, Amelia. - Hej, Donald.
- Hej, Charlie. - Vi ser dig aldrig. Hvad er der sket?
- Jeg savner dig, tøs. - Skønt at se dig.
Det er min kæreste Caroline. Hun er makeup-artist.
- Det er min ven David. - Hej.
Amelia har snakket så meget om dig.
- Donald. - Caroline.
- Hvordan går det? - Som altid, ad helvede til.
Charlie... Det er dejligt at se dig. Hvad med arbejdet?
Jeg har ikke styr på noget, men det vil jeg ikke kede dig med.
Du har dit at rode med. Det har vi begge to.
Nå, men jeg er på vej hjem for at arbejde. Kommer du?
Nej, jeg sover hos Caroline.
- To ryk og en aflevering! - Din spasser!
Vi ses, Charlie.
Hvis jeg skal dramatisere en blomst, må jeg beskrive dens herkomst.
Dens historie går helt tilbage til livets oprindelse.
Hvordan kom blomsten hertil?
Deraf slutter jeg, at sandsynligvis alle organiske livsformer -
- der har eksisteret på jordkloden -
- nedstammer fra den samme oprindelige livskim -
- i hvilken livsånden første gang blev indblæst.
Det er en rejse i evolutionen. Tilpasning. En rejse, der forener os.
Vi nedstammer alle fra den første encellede organisme.
Men her er jeg.
Og dér er Laroche, Orlean og dér spøgelsesorkidéen.
Alle sammen fanget i vores krop i en historisk periode.
Sådan. Det er det, jeg skal gøre. Knytte historien sammen.
Vi begynder lige før livets opståen. Alt ligger livløst hen.
Så opstår livet. Med organismer... encellede.
Det var før sex, for alt var ukønnet.
Vi fortsætter med større ting. Gopler. Fisk, der har ben og kravler op på land.
Så ser vi sådan nogle dinosaurusser... De er på banen i lang tid.
Og så kommer der en asteroide.
...insekter, pattedyr, primater, aber -
- gammeldags aber, der viger for moderne aber...
Så følger menneskehedens historie.
Jægere, samlere, krig, kærlighed, religion, sygdom, ensomhed, teknologi.
Frem til dette øjeblik for at ende med Susan Orlean og hendes blomster.
Filmen kan begynde. Det her er det gennembrud, jeg har ventet på.
McKee er genial!
Og vildt sjov. Han fyrer hele tiden vitser af, og alle griner.
Men han er også seriøs. Du ville synes om ham.
Han går ind for originalitet ligesom dig.
Men han siger, vi alle skriver i vores egen genre -
- som vi skal være originale inden for.
Der er ikke kommet nogen nye genrer siden Fellinis mockumentary.
- Min er thrilleren. Hvad er din? - Du og jeg er produkt af den samme dna.
- Kan det blive mere ensomt? - Hvad siger du, brormand?
Hey, Susie-Q. Hvad så?
Jeg vil nødig forstyrre, men jeg har nogle flere spørgsmål.
Jeg synes, du siger nogle ret kloge ting, John.
Den skarpeste hjerne, jeg kender.
Hvad skete der egentlig med din planteskole?
Det gik slet ikke så dårligt -
- men somme tider sker der ulykker, og alt går i sort.
Nordlige Miami 9 år tidligere
- Går det godt med planteskolen, Johnny? - Det går fint, onkel Jim.
Det her år er gået over al forventning. Vi nedbringer vores gæld.
Det er flot, min skat. Jeg er så stolt af jer to.
- Hvem er død? - Lig stille.
Hvem er død?
Jeg havde dræbt min mor og min onkel.
Sådan mistede jeg mine fortænder.
Min kone lå bevidstløs i omkring tre uger.
Hun lod sig skille, kort efter at hun genvandt bevidstheden.
Hvis jeg havde været nær ved at dø, ville jeg sikkert også blive skilt.
Hvorfor?
Fordi jeg kunne.
Det er en fribillet. Ingen kan dømme en, hvis man har været nær ved at dø.
Jeg dømte hende. Måske blev jeg også dømt.
Måneden efter -
- slog orkanen Andrew ned som en Guds engel...
...og udraderede alt, hvad jeg havde tilbage.
Alt. Jeg vidste, det ville gøre ondt at bygge en ny planteskole -
- så da seminolerne ringede -
- og søgte en hvid fyr eller en ekspert til deres nye planteskole, sagde jeg ja.
Det skulle ikke være et konventionelt potteplantested.
Jeg ville give dem noget enestående, ikke?
Ja, det ved jeg, John.
Det ved jeg.
"Jeg ville give dem noget enestående." Hvor er det smukt skrevet.
- Meget original sprogtone. - Tak skal du have.
- Vi er vilde med dig. - Tak.
- Laroche er en pudsig type. - Ja.
Den er sjov og forfriskende og trist på en måde.
Hvad skal der nu ske?
Random House har bedt mig udbygge den til en bog, så det gør jeg.
Vi vil gerne købe rettighederne.
- Vil I lave den til en film? - En film.
- Det må jeg sige... - Hvad synes du?
Spændende. Det er bare komisk. Jeg har aldrig skrevet et manuskript.
Bare rolig. Det har vi manuskriptforfattere til.
Hej, det er Marty megamanager.
Nu er der gået 13 uger, og Valerie er spændt på at se et udkast.
Kan hun have det på mandag? Ring, når du får beskeden. Hej igen.
Hvad griner du ad?
- Du er genial. - Hvilken replik?
Vi ser orkidéjæger Augustus Magary.
Han har en klud om hovedet for at dulme den ulidelige smerte.
Hans buksebag er fedtet sort efter et analt udslip under et dysenterianfald.
Han jamrer for hvert usikre skridt igennem den kvælende tætte jungle.
Jeg er på skideren.
Vi åbner med Laroche. Han siger:
"Jeg elsker at mutere planter." Vi viser blomster og noget fra retten.
Laroche siger: "Jeg muterede som barn. Derfor er jeg så kvik."
Vi åbner i tidernes morgen. Nej, Laroche i sin bil.
Jeg ved ikke, hvordan jeg griber det an. Jeg skulle have holdt mig til mit eget.
Hende der, ikke? Jeg har kneppet hende i røven.
Nej, det er løgn.
Måske kan jeg hjælpe?
Det handler om blomster.
Men ikke kun om blomster. Der er ham den gale med planterne.
Han er da sjov, ikke?
"Der er ikke stof nok i ham til en hel bog."
"Orlean går i tomgang i flere passager..." Bla-bla-bla.
"Der er ingen overordnet sammenhæng."
Det er det der fabulerende New Yorker-pis.
Hende gad jeg godt kneppe i røven.
- Undskyld. - Bogen har ingen historie.
Så find på en.
Ingen her i byen kan finde på sindssyge historier som du.
Det havde jeg ikke lyst til denne gang.
Det er en andens materiale. Jeg har et ansvar over for Susan.
Jeg ville udvikle mig som forfatter. Skrive noget enkelt.
- Vise, hvor enestående blomster er. - Er de enestående?
Det ved jeg ikke. Det synes jeg, de er.
Du må redde mig ud af det her.
Du har holdt dem hen i månedsvis.
At springe i målet nu ville være et fatalt karriereskridt.
Det kører for mig! Jeg arbejder på metaforikken.
Da mit tema er personlighedsspaltning, viser jeg med et knust spejl -
- protagonistens fragmenterede jeg.
Bob siger, at det øger den æstetiske kompleksitet. Bob siger...
- Er du optaget i en kult? - Nej, det er bare god skriveteknik.
Jeg har taget en kopi af McKees 10 bud og sat den op over dit arbejdsbord.
Robert McKees 10 bud
- Det skulle du ikke have gjort. - De er meget nyttige.
Jeg lægger en sang ind. "Happy Together".
Personerne synger og danser for at lette den anspændte stemning.
Jeg var bange for at bruge en sang i en thriller, men Bob siger -
- at "Casablanca", et af verdens bedste manuskripter, gjorde præcis det.
- Blandede genrerne. - Jeg har ikke sovet i en uge.
- Jeg skal i seng. - Okay. Godnat.
John, det er Susan igen.
Hej, Susie-Q!
Hvordan går det?
Fint. Jeg lærer mig selv at bruge internettet. Jeg sælger pornografi.
Det er utroligt, hvad idioter vil betale for billeder af piger.
Uanset om de er fede eller grimme eller hvad.
- Det lyder da godt. - Det er bare toppen.
Jeg er vist en plageånd, men jeg har stadig ikke set spøgelset.
- Jeg håbede, at du måske ville... - Ja, jeg skal nok køre dig ind.
- I morgen. - Er det rigtigt?
Tusind tak skal du have!
Åh, John...
Fandens!
Der er for mange ideer og ting og mennesker. For mange retninger.
Jeg begyndte at tro, at når det er så vigtigt at være optaget af noget -
- er det, fordi det reducerer verden til en mere overskuelig størrelse.
Søde og sørgelige betragtninger.
Så sande.
Jeg kan lide at se på dig.
Jeg kan også lide at se på dig, Charlie.
Hvad skal jeg gøre? Jeg er bange for at skuffe dig.
Du har skrevet en smuk bog.
Jeg kan ikke sove.
Jeg taber mit hår. Jeg er fed og ulækker.
Nej, du er ej.
Du skal bare koge den ned. Ikke?
Koncentrer dig om én ting i historien.
Du skal bare finde den éne ting, som du er lidenskabeligt optaget af -
- og skrive om den.
Filmen åbner med Susan Orlean, sart, ensom, sårbar og smuk.
Hun ligger vågen ved siden af sin sovende, ufølsomme mand.
Man hører hendes stemme: "Jeg har vel én ufarlig lidenskab."
"Jeg vil vide, hvordan det føles at være lidenskabeligt optaget af noget."
Godmorgen.
Hej, I to. I er tidligt oppe for en gangs skyld.
- Du virker fornøjet. - I godt humør. Jeg har nogle ideer.
I er simpelthen bare så kloge! I sprøjter ideer ud på samlebånd!
- Jeg fik nogle ideer her til morgen. - Og de var rigtig gode.
- Altså på sådan en Donald-måde. - Jeg indlægger... Hallo! Hvad?
Morderen flygter til hest med pigen. Betjenten følger efter på motorcykel.
En kamp mellem motorer og heste. Teknologi mod hest.
- De er stadig alle den samme person? - Det er det store højdepunkt.
- Det lyder spændende. - Tak skal du have.
Sagde jeg ikke, han ville kunne lide det?
- Du er min muse. Det er du altså. - Jeg elsker at være din muse.
Hvor er jeg dog glad for det.
Jeg skal hente en bestilling til Kaufman.
- Sikke et sammentræf. - Undskyld, jeg ikke har ringet.
- Det er i orden. - Det går ellers rigtig godt.
Fint, jeg glæder mig til at se noget. Sid ned. Jeg er her med Susan.
- Hun vil vildt gerne møde dig. Sid ned. - Susan Orlean?
Hun er i byen til en oplæsning, tror jeg. Hun taler i telefon.
Sid ned. Hun vil vildt gerne møde dig.
Jeg må hellere gå. Jeg ville også gerne møde hende -
- men jeg vil ikke lade mig påvirke.
Når man møder en, man har skrevet om, bliver det svært at se bort fra.
Du hører fra mig snarest. Jeg er næsten færdig.
Hils og sig, jeg gerne vil møde hende senere.
Det her er ikke Susan Orleans historie.
Jeg gør mig ikke begreb om andet end min egen ynkelige tilværelse.
Det eneste, jeg kan skrive om, er mig selv og min...
Filmen åbner med Charlie Kaufman, fed, skaldet og ulækker -
- siddende over for Valerie Thomas, en smuk, veldrejet filmproducent.
Kaufman, der gerne vil have opgaven, prøver at gøre indtryk og sveder vildt.
Fede, skaldede Kaufman går hvileløst rundt i sit værelse.
Han taler ind i sin diktafon og siger:
"Charlie Kaufman, fed, skaldet, gammel, er på restaurant med Valerie Thomas."
Kaufman, ulækker, spiller den af til omslagsfotoet af...
Hvad vil du?
Jeg har skrevet mit manuskript. Jeg er færdig.
Vil du vise det til din manager? Titlen er "The 3".
Tak, og tak for din ide. Jeg har ændret den en smule.
Morderen tvinger ofrene til at æde deres egne kropsdele.
Caroline har en tatovering af en slange, der sluger sin hale.
- Slangen hedder Ourobouros. - Det tror jeg ikke.
Men det virker, for da han tvinger kvinden, der jo er ham -
- æder han sig selv.
- Jeg er gal. Jeg er Ourobouros. - Jeg ved ikke, hvad du mener.
- Jeg er med i mit eget manuskript. - Ret syret, hvad?
Det er selvsmagende.
Det er solipsisme. Det er til grin. Jeg er til grin. Fed og til grin.
Du har sikkert haft dine grunde. Du er jo kunstner.
Grunden er, at jeg er for genert til at tale med forfatteren.
Jeg aner ikke, hvordan man skriver og gør blomster interessante.
- Jeg er et nul. - Er jeg også med?
Jeg tager til New York. Jeg bliver nødt til at møde hende.
Du må ikke blive sur, men Bob holder seminar i New York.
Så hvis du er kørt fast...
Og hun sagde: "Laroche er sådan en pudsig type."
Det er jeg da! Hvem skal spille mig?
Jeg skal først skrive bogen, John.
- De får en til at skrive manuskriptet. - Jeg kunne spille mig.
De fleste mennesker længes efter noget usædvanligt.
Noget så fantastisk, at de vil sætte alt på spil for den lidenskab.
Men kun få ville leve det ud.
Det er meget stærkt og berusende -
- at være i selskab med en, der lever så stærkt.
Følg med. De er lige i nærheden.
- Må jeg spørge om noget personligt? - Vi er ikke faret vild.
Jeg har gjort det tit.
Når alt går mig imod, siger jeg "op i røven" og fortsætter ufortrødent.
Solur.
Jeg sætter den her op og venter lidt, og så kan vi se -
- hvilken vej solen bevæger sig. Vi burde gå mod sydøst.
- Samler du på noget? - Nej, ikke rigtigt.
Egentlig handler det ikke så meget om at samle på ting.
Det er mere et spørgsmål om...
Når jeg godt kan lide computere, er det, fordi jeg bliver opslugt af dem -
- men det er ikke en levende ting, der forlader mig eller dør.
- John, undskyld... - Okay.
Okay, op i røven med soluret. Jeg ved, hvordan vi kommer ud herfra.
Jeg kender den her sump som min egen bukselomme.
Du er som alle andre. Skide blodigler. I klæber til mig og udsuger mig.
Få dog dit eget liv og dine egne interesser! Forkælede kælling!
Livet var åbenbart fyldt med ting, der var præcis som spøgelsesorkidéen.
Vidunderlige at forestille sig og nemme at forelske sig i -
- men en smule eventyrlige -
- flygtige og uden for rækkevidde.
3 år senere
"...flygtige og uden for rækkevidde."
Det er Marty. Hjalp det at tale med forfatteren? Hvad hedder hun?
Susan Orlean. Det var okay.
Går det fremad? Valerie står og ånder mig i nakken.
- Man kan ikke fremtvinge inspiration. - Okay, det er i orden.
Jeg ringer også på grund af "The 3". Det er fremragende!
- Hvad er det? - Donalds manuskript.
En veldrejet thriller! Det bedste, jeg har læst i år.
Fint.
Jeg kan få kassen for det! To talenter i én familie!
Måske kunne din bror hjælpe dig med den orkidéhistorie.
- Marty, det må du ikke sige. - Okay, det var bare et forslag.
- Han er skide god til at strukturere. - Jeg skal gå nu.
Hej med dig. Få nu skrevet...
Pis!
Tak skal I have. Vi har tre lange dage foran os.
Om nogle år vil I stå til et selskab og glæde jer over -
- at have tilbragt en hel weekend med et Hollywood-røvhul i kunstens tjeneste.
Jeg er til grin!
Hvad er skrivekunstens inderste væsen?
Jeg er en fiasko! Jeg har solgt ud!
Hvad fanden laver jeg her? Pis!
Svaghed og usikkerhed har bragt mig hertil.
Nemme svar. Genveje til hurtig succes.
Jeg sidder her, fordi jeg satsede forkert.
Er det ikke faren ved at prøve noget nyt?
Jeg burde gå og starte forfra. Tage fat i projektet...
Gud nåde og trøste jer, hvis I bruger en fortæller, kammerater!
Det er en slap og sløset teknik.
Enhver idiot kan skrive en stemme, der redegør for en persons tanker.
Man kan ikke have en protagonist uden et ønske!
Det giver ikke en skid mening!
Kan du følge mig? Godt.
Andre spørgsmål?
Hvis nu man vil skrive en historie, hvor der ikke sker alverden?
Hvor folk ikke forandrer sig eller får åbenbaringer.
De kæmper og er frustrerede, men finder ingen løsninger.
- Som i den virkelige verden. - "Den virkelige verden"?
Den virkelige, forpulede verden... For det første:
Et manuskript uden konflikter keder publikum ihjel.
For det andet: Sker der ikke noget i verden?
Er du skingrende skør, mand?
Hver dag er der folk, der bliver dræbt.
Der er folkedrab, krig og korruption.
Hver dag er der folk i verden, der ofrer deres liv for andre.
Hver dag er der en et eller andet sted, der bevidst beslutter at knuse en anden!
Folk finder og mister kærligheden.
Et barn ser sin mor blive pryglet til døde foran en kirke!
En mand svigter sin bedste ven for en kvinde!
Kan du ikke finde de ting i livet, så ved du ikke en skid om livet, kammerat!
Og hvorfor fanden skal du spilde to timer af mit liv med din film?
Jeg har ikke brug for den! Jeg har kraftedeme ikke brug for den!
Okay, tak.
- Tak. - Selv tak.
Mr. McKee?
- Det var mig, De råbte ad i morges. - Kan du uddybe det?
Jeg sagde, der ikke sker noget i verden.
- Ja, okay. Det var hyggeligt. - Jeg har brug for at snakke!
Bare det at stå her er en overvindelse. Jeg er lidt menneskesky.
Men De rystede mig i min grundvold.
Det er dybere end mit arbejde. Det handler om mine eksistentielle valg.
Jeg kunne godt bruge en drink, kammerat.
"...eventyrlige, flygtige og uden for rækkevidde."
- Hvad sker der så? - Sådan ender bogen.
Jeg ville gå enkelt til værks uden de store udviklingsforløb.
Vise blomster som Guds mirakler. Orlean så aldrig spøgelset i blomst.
Det handlede om skuffelse.
Javel.
Det er ikke en film. Du bliver nødt til at gå tilbage og indsætte dramaet.
Det kan jeg ikke.
Jeg har sider med forfejlede vinkler. Jeg er langt over deadline.
Skal jeg fortælle dig en hemmelighed?
Sidste akt bærer hele filmen. Indtag dem til sidst, så er den hjemme.
Du kan have fejl og problemer, men indtag dem til sidst, så er den hjemme.
Find en slutning, men uden at snyde.
Og nu stiller du ikke op med en deus ex machina.
Dine figurer skal forandre sig.
Og forandringen skal komme fra dem.
Gør sådan, så skal du nok klare dig.
Lover du det?
Mr. McKee?
- Har du gået hos mig før? - Det har min tvillingebror Donald.
- Han overtalte mig. - Tvillinge-manuskriptforfattere?
Julius og Philip Epstein, der skrev "Casablanca", var tvillinger.
- Det nævnte du til seminaret. - Verdens bedste manuskript.
Det er hos stjerneforfatterne!
Hvordan går det? Får du noget på den dumme hos hende damejournalisten?
Tillykke med dit manuskript.
Er det ikke skønt? Marty siger, jeg får mellem 700.000 og 1,5 mio.
Alle tiders, Donald.
- Tak for al din hjælp. - Jeg var ikke nogen hjælp.
Du lod mig bo hos dig, og din ubestikkelighed satte mig i gang.
Det har været turbulent. Catherine vil spille Cassie.
- Må jeg ikke nok, Donald? - Catherine Keener?
I mit hjem?
Vi spiller Boggle. Hun er alle tiders. Hende skulle du møde.
Ja, hør lige her.
Jeg tænkte på...
...om du havde lyst til at møde mig her i New York?
Er du gal, ja!
Jeg ville vise mit manuskript til nogen.
Måske ville du også læse det?
Selvfølgelig. Det ville være en ære.
- Tak, Charles. - Godt, hej.
Hvad ville du stille op?
- Du gør grin ad mig. - Undskyld. Det var et forsøg.
- Det er faktisk sjovt. - Okay. Hvad ville du stille op?
Vi to er så forskellige. Vi har forskellige talenter.
- Hvordan ville Den store Donald gøre? - Hold da op..."Den store Donald"!
- Det er, som om du har overset noget. - Hvad, for eksempel?
Jeg har forberedt mig
"Nogle gange viser sådan en historie sig at være større."
"Et glimt af liv, ligesom når man lægger japanske papirkugler i vand -"
"- og de folder sig ud som blomster, der er så smukke, at man ikke forstår -"
"- man engang kun så en papirkugle og et glas vand."
Det holder ikke. Hun brød sig jo ikke om blomster.
- Det er bare en metafor. - For hvad?
Hvad forvandlede papirkuglen til en blomst?
- Aner det ikke. Du famler i blinde. - Måske, men du må tale med hende.
Det kan jeg ikke.
- Helt ærligt. - Jeg gør det og udgiver mig for dig.
Jeg vil gerne. Vi trænger til bunds i det her og får din film på skinner.
Du skal være nøjagtig som mig.
Jeg har mit gode navn. Du må ikke være en idiot eller et røvhul.
- Jeg er ikke et røvhul. - Ingen flirten, ingen dårlige vitser.
Du må ikke grine dit grin.
Jeg griner ikke. Folk vil tro, jeg er dig. Det er en ære.
Nu kører jeg det tunge skMY-SUBS frem.
Har du kontakt med Laroche?
Jeg spørger, fordi jeg kunne spore en vis tiltrækning mellem linjerne.
Vores forhold var helt igennem professionelt.
Selvfølgelig opstår der en form for nærhed i sådan et forhold.
Jeg var ganske enkelt interesseret i alt, hvad han havde at fortælle.
Men forholdet ender, hvor bogen ender.
Løgn og latin... Ikke noget! Jeg har lige et spørgsmål til.
Hvis du kunne møde en historisk person efter eget valg, hvem blev det så?
Jeg ville nok sige...
...Einstein eller...
...Jesus.
Udmærket. Interessante svar.
- Hun lyver! - Hvorfor? Hvad skete der?
Intet. Hun sagde alt det rigtige.
- Lidt for rigtigt. - Det var måske sandheden.
- Var du pinlig? - Alle siger Jesus og Einstein.
- Det er ren automatpilot. - Jesus og Einstein?
- Jeg skal bruge en kikkert. - Hvad er det med Jesus og Einstein?
Kom nu!
Syng nu med!
Hvad skal du med en kikkert?
Kom nu!
- Hun smækkede røret på. Hun er sur. - Hold op med at udspionere hende.
Hun græder.
- Hun sidder ved sin computer. - Det her er moralsk forkasteligt.
United... til Miami...
...11.55 i morgen formiddag.
- Er hun ikke færdig med Laroche? - Hendes forældre bor der.
- Det var ikke mor, kammerat. - Sig ikke "kammerat".
En fyr kommer ind. Flot.
- Det må være hendes mand. - Men hun opfører sig underligt.
Synes du ikke?
Hvad prøver hun at skjule?
Måske er hun lesbisk og ved ikke, hvordan hun skal få det sagt.
- Har du tjekket Laroches pornoside? - Nej, jeg læser.
Jeg kigger lige på pornosiden. Research. Sig det ikke til kranen.
- Mor? - Nej, ikke mor!
- Jeg synes, vi skal tage til Miami. - Glem det.
Nogle af de her sild ser godt ud. Vi skal til Miami i morgen.
- Jeg sagde nej. - Jeg sagde jo, skat. Kom her.
Med tiden gik det op for mig, at forandring ikke er et valg.
Hverken for plantearter eller for mig.
Det sker bare, og du er en anden.
Måske er forskellen på mig og planten -
- at jeg bagefter løj om min forandring.
Over for min mand foregav jeg, at alt var uforandret.
Men der skete noget i sumpen den dag.
Se! Jeg sagde jo nok, jeg ville finde Fakahatchees juvel!
En blomst.
Bare en blomst.
Jeg kan lige så godt snuppe den, når jeg nu alligevel er her.
Jeg siger dig, min pornoside bliver stor.
Hør her, der er noget, jeg ikke har fortalt.
Jeg vil fortælle dig om spøgelset, okay? Du kan sikkert bruge det.
Jeg var lige startet i planteskolen.
En aften kom jeg for at hente noget.
De udvandt stoffer af orkidéerne. Det havde før hørt til et ritual -
- men de unge brugte det for at blive skæve.
- Og Matthew var en af dem, der... - Ja! Matthew levede af det lort.
Der var en dag, hvor han var fascineret af mig.
Af mit hår og mit tungsind.
Ja, sådan virker det.
Jeg tror, du vil synes om det. Det åbner tilsyneladende folks øjne.
Jeg så, hvordan de udvandt det. Jeg er nok den eneste hvide, der kan.
Jeg vil gerne gøre det, Susie.
Jeg er færdig med orkidéer, Laroche.
Det er John. Fik du min pakke?
John?
Johnny!
Du, John?
- Jeg er meget lykkelig nu. - Det glæder mig.
Meget lykkelig.
John?
Sig lige sådan her...
Nej, bliv ved.
Nej, nej.
Jeg prøver at lave en klartone. Du skal holde den.
Jeg falder ind, og sammen... Jeg kan ikke gøre det alene.
Hvilken en skal jeg tage?
- Ja! - Her kommer den.
Sådan. - Vi har den.
Det er fandeme fantastisk.
Føler du dig aldrig ensom, Johnny?
Jeg var en underlig knægt.
Ingen kunne lide mig.
Men jeg havde en fiks ide.
Hvis jeg ventede længe nok -
- ville der komme én forbi og sådan, du ved...
...forstå mig.
Ligesom min mor.
Men bare en anden.
Hun ville kigge på mig...
...og stilfærdigt sige ja.
Ganske enkelt.
Og så ville jeg ikke være alene mere.
Jeg ville ønske, jeg var en myre.
Som de dog skinner!
Du skinner smukkere end nogen myre.
Det er det smukkeste, nogen har sagt til mig nogen sinde.
Jeg kan jo godt lide dig. Det er derfor.
Florida 3 år senere
Jeg ser nærmere på det. Du venter her.
Vent!
Jeg må hellere gøre det. Det bør nok være mig, ikke?
Altså, det er jo mit...
- Jeg var... - Gør det, brormand. Du styrer.
Hiv til.
Skat, hvad er der kommet over dig?
Du kom over mig, sidste gang jeg var her, så vidt jeg husker.
Det var satans!
Ind med dig. Du holder bare din kæft!
- Sæt dig! - Hvem er han?
Ikke nogen...
Nej, ved du hvad? Det er ham manuskriptforfatteren.
Ham, der skriver din bog om til manuskript?
Hold da kæft. Velkommen til.
Hvem skal egentlig spille min rolle?
Jeg er ikke... Det ved jeg ikke.
- Jeg tænkte på, at jeg skulle gøre det. - Er han fulgt efter mig?
- Nej, jeg går nu. - Ja... Det var hyggeligt.
Du får lige mit nummer.
Jeg kan ikke lide det, Johnny. Hvorfor skyggede han mig?
- Hvad ved han? - Jeg ved ikke noget.
- Han har set drivhuset. - Pis!
- Vil du skrive om det her? - Jeg ved ikke, hvad det her er.
- Han lyver. - Stands ham!
Vi bliver nødt til at slå ham ihjel. Hvad skal vi gøre?
Susie, du bliver nødt til at falde ned.
Nu hidser du dig op. Du ved ikke...
Jeg kan ikke lade ham skrive om mig. Folk skal ikke kende til os og det her.
Hvorfor? Skammer du dig over mig?
Nej! Hvordan kan du sige sådan?
Jeg er en professionel journalist. Stoffer og...
- Vi kan ikke slå folk ihjel. - Okay.
Så gør jeg det. På egen hånd.
- Bliv her! - Smid ham ind i hans bil!
Sluk motoren og stig ud!
Løb!
- Susan! Hvad fanden skete der? - Jeg kunne ikke se det.
Fandens!
Hjælp mig med at finde lommelygten!
- Var det en mand? - Ja.
Han var fed. Det er det eneste, jeg ved.
Det er håbløst. Vi må dele os.
Jeg vil ikke være alene herude. Det går jeg ikke med til.
- De finder os. - Det tror jeg ikke.
Jeg vil ikke dø, Donald. Jeg har spildt mit liv.
- Vel har du ej, og du dør ikke. - Jeg har spildt det.
Hele livet har jeg været lammet af frygt for -
- hvad folk mener om mig. Du er lykkeligt uvidende.
- Jeg er ikke uvidende. - Nej, det var ment som en kompliment.
Engang i High School så jeg dig fra biblioteket tale med Sarah Marsh.
Jeg var vildt forelsket i hende.
- Du flirtede, og hun var virkelig sød. - Det kan jeg godt huske.
Men da du gik din vej, gjorde hun og Kim Canetti nar ad dig.
Og det var, som om de grinede ad mig.
Du vidste ingenting.
- Du virkede så glad. - Nej, jeg hørte dem godt.
Hvorfor var du så så lykkelig?
Jeg elskede Sarah, Charles.
Den kærlighed var min alene.
Den tilhørte mig.
Selv ikke Sarah kunne tage den fra mig.
Jeg kan elske lige, hvem jeg vil.
Jamen hun syntes, du var en nar.
Det kom ikke mig ved.
Man er den, man elsker, ikke den, man elskes af.
Det gik op for mig for længe siden.
Hvad er der?
Tak.
For hvad?
Hør! Jeg kan høre dem.
Jeg kan høre deres åndedræt.
Charlie?
Charlie!
Hvor er varevognen?
- Er den væk? - Det ved jeg ikke. Måske.
John!
- Jeg blev skudt! Er det ikke vildt? - Hold mund. Du må ikke grine.
Donald? Du klarer den, Donald.
Du må ikke falde i søvn.
Se på mig. Se på mig, Donald. Bliv ved at se på mig.
Luk øjnene op. Donald, luk øjnene op.
Luk nu øjnene op, Donald!
Donald! Luk øjnene op!
Hjælp!
John!
Jeg er ked af det, men jeg bliver sgu nødt til det.
Jeg er ikke morder.
Sæt dig i vores...
Hjælp!
Johnny! John!
Dit fede læs lort!
Han er død! Din taber! Du har ødelagt mit liv, dit fede læs!
Rend mig i røven! Du er bare en ensom, gammel, desperat, elendig narkoman!
Åh nej...
Det er forbi. Det hele er forbi.
Jeg gjorde alt forkert.
Jeg vil have mit liv tilbage.
Jeg vil have det, som før det gik ad helvede til.
Jeg vil være baby igen.
Jeg vil være ny.
- Mor? - Charles?
Charles, er det dig?
Charles, hvad er der? Er der noget galt?
Donald siger: "Det kom ikke mig ved."
"Man er den, man elsker, ikke den, man elskes af."
"Det gik op for mig for længe siden." Kaufman begynder at græde.
Han prøver at takke sin bror, men ordene svigter ham.
- Hvordan går det? - Jeg klarer mig.
- Jeg savner ham. - Hvordan går det med manusset?
Godt, jeg er næsten færdig. Jeg glæder mig til at komme videre.
Det tror jeg gerne.
Hvad med dig?
I januar var David og jeg i Prag. Det var et højdepunkt.
- De har et fantastisk dukketeater. - Det har jeg hørt.
Og der er en kirke, der er udsmykket med menneskekranier og knogler.
Fyrre tusinde kranier og knogler.
Jeg tænkte på dig, da jeg var der.
Charlie, jeg har en kæreste. Hvorfor gør du det?
Jeg elsker dig.
Jeg må hellere gå.
Jeg har en masse ting, jeg skal ordne.
Jeg skal på weekend, og jeg har en million ærinder.
Jeg elsker jo også dig.
Jeg skal hjem. Nu har jeg en slutning.
Kaufman kører hjem efter frokost med en slutning i hovedet.
Pis! En fortæller. Det bryder McKee sig ikke om.
Hvordan kan jeg ellers vise hans tanker?
McKee kan sige, hvad han vil. Det føles rigtigt. Endegyldigt.
Hvem skal spille mig? En, der ikke er så fed.
Kan Gérard Depardieu mon spille uden accent?
Nå, men nu er det overstået, og det er altid noget.
Så Kaufman kører hjem efter mødet med Amelia.
For første gang er han optimistisk.
Det kan jeg godt lide.
Det fungerer.
Oversat af Ellen Mygind Kristensen
Se nyheder om DVD og VHS på www.sandrewmetronome.dk