Se născuse o nouă eră din revoltă și vărsare de sânge.
Eu sunt din alte timpuri.
Am fost crescută într-o altă lume.
Eram aristocrați.
Domnul meu?
Este cel mai frumos picior pe care l-am văzut în viața mea.
- Aud că te gândești la căsătorie. - Da, maiestatea voastră.
Căsătoria îți priește?
M-am întrebat la început... dar nu-i deloc alarmant.
Le-am supraviețuit 12 dintre copiii mei.
Uneori, simt că am trăit prea mult.
Pe cine vom chema?
Monsieur Rousseau.
Alteță, este o considerabilă plăcere să admiri fructele muncii tale.
Și dumneata consideri asta... ca făcând parte din învățătura lor?
- Edward! Ai făcut-o singur? - M-a ajutat dl. Ogilvie.
- Crezi că-l favorizez pe Eddie? - Vă iubește atât de mult, e greu de evitat.
Vei veni când voi fi în pat, domnule tată?
Lumea începuse să se schimbe, dar noi nu știam
și ne încleștam orbește de noțiunea de onoare a familiei și reputație.
- Mă voi căsători cu el. - Emily!
Scandalul!
Ce vor spune oamenii?
Mă vor bârfi și vor spune ce le place.
Dar nu va conta pentru că voi fi în Franța
cu copiii mei... și domnul Ogilvie.
A părăsit armata, căpitane Napier.
- Adevărat? De ce? - Nu din cauza lașității, sunt sigur.
Inima lui i-a dominat întotdeauna gândirea.
Dar nu te-ai temut de pericol, Edward?
Dacă cauza este dreaptă, dl. tată, îi urez bunvenit.
Nimic valoros nu se câștigă fără un preț.
ARISTOCRAȚI PARTEA A ȘASEA
Subtitrarea BlackAmber/SubTeam pentru www.subs.ro
Edward își găsise o soție în Franța, iar eu aveam un nepot, tot pe nume Edward.
S-au întors în Irlanda în casa pe care fiul meu favorit a iubit-o în copilărie.
- Mamă, pot să mă joc cu barca? - Da, desigur, Eddie.
Dar va trebui să fii foarte atent cu ea.
Bine?
Saloanele din Dublin deveneau tot mai neprimitoare față de soțul meu.
Aud că vreți să construiți un grajd, domnule Ogilvie.
Eu nu am nevoie deoarece nu călăresc.
Soțului meu nu-i lipsește abilitatea ci doar înclinația.
Există înclinație și există... clasă, alteța voastră.
Este greu de imaginat un domn care nu călărește.
Mă scuzați, alteță.
Fiul meu William, acum duce de Leinster, rămăsese la fel de rezervat ca toți.
William!
Nu mă vor accepta pentru ceea ce sunt.
Iar eu nu mă voi schimba pentru ei.
Opiniile persoanelor mediocre.
Cât timp vom rămâne aici, suntem în compania acestor oameni.
Pleci așa devreme, mamă?
Știi cât de obositoare sunt aceste seri pentru tatăl tău vitreg.
- Nu se străduiește prea mult. - Nici tu cu el, William.
Vom merge la Londra, îl voi prezenta acolo.
Crezi că o va duce mai bine acolo?
Va fi mai respectat pentru capacitățile lui, William.
Și, poate, mai puțin disprețuit pentru nașterea lui decât este aici.
Noapte bună.
Bunico!
Eddie!
Vino la mine!
Edward!
- Părul tău! - Nu-ți place?
Ce i-ai făcut?
- Arată ca democratul care este. - Domnule tată!
- Pamela! - Alteță!
Trebuia să ne spuneți că veniți. Casa este...
Nu, nu, nu contează.
Am venit să ne luăm la revedere.
Plecăm mâine la Londra.
Sub tutela soțului meu, Edward învățase să fie deschis către noi idei.
Călătoriile lui în America și Franța îl făcuseră un apărător ferm al democrației.
Un tablou nou.
E Tom Paine. Și eu îmbrățișez drepturile omului.
Da, știu.
Ești sfidător ca întotdeauna, dragul meu.
Edward?
Vrem să vă rugăm ceva.
Ne-am gândit... poate ar fi bine să-l luați pe micul Eddie cu voi.
Să-l luăm... la Londra?
Ar putea fi mai în siguranță.
O să-mi facă nespusă plăcere.
Dacă Pamela este de acord.
- De câte ori plecăm, mă întreb dacă... - Nu trebuie să-ți faci griji.
- Mintea mea slabă, neliniștită. - O să vă scriu des.
Să ai grijă să ne spui ce face grădina.
Te rog. Îmi va fi atât de dor de grădină.
Și voi avea dragile mătuși să stea cu ochii pe mine.
Am plecat spre Anglia împreună cu soțul meu.
Eram sigură că prin suportul fratelui meu, ducele de Richmond,
el se va simți acceptat ușor în societatea londoneză.
Alteța sa, ducesa văduvă de Leinster și domnul William Ogilvie.
Poate că simplul doamna Ogilvie s-ar potrivi mai bine acum.
- Soră! - Frate.
- Domnule Ogilvie. - Alteța voastră.
Aud că Edward continuă să răspândească trădare și răzvrătire.
Îmi scrie doar despre familia lui, Charles.
Soția lui este o democrată nebună.
Mama ei a fost extrem de rafinată.
Acum aud că cinează cu un botanist și chimist, fără să țină seama de rang.
E o modă în Franța.
Iar Edward prețuiește mai mult caracterul decât rangul.
Puterea exemplului.
Nu-și poate aminti că suntem în război cu țara aceea?
E războiul regelui, nu al nostru.
- Mătușă. - Charles James!
Ești indiscutabil gras.
Se îngrijește atât de puțin de înfățișarea lui.
Nu m-a interesat niciodată să fac paradă de înfățișare.
- Domnule Ogilvie. - Domnule Fox.
Încă predici împotriva regelui. În curând, vei declara
că îi admiri pe francezi pentru ce le-au făcut alor lor.
Eu nu scuz crima.
Dar o condamni?
Am vorbit împotriva regicidului la Cameră.
Dar condamn asuprirea populației.
Dă populație minte și vei vedea ce se întâmplă.
Ne vei arunca în haosul în care este Franța?
Deplâng excesele.
Aplaud obiectivele.
Ești un campion al poporului, domnule Fox.
Ai respectul meu fără rezerve.
Domnule Ogilvie, mulțumirile mele.
Spune că sunt crinii în floare.
E grădinar șef și lucrurile merg bine.
Crinii înseamnă Irlanda.
Întrece măsura.
Surorile mele, Sarah și Louisa, erau conștiente de transformările din Irlanda,
dar deocamdată, viețile lor confortabile rămâneau relativ neatinse.
Spui că e datoria ta să aperi guvernul?
Datoria mea ca moșier, da.
De aceea păstrez aici un regiment.
- Dar te opui deseori guvernului. - Bineînțeles că mă opun proștilor!
Dar sunt totuși la conducerea noastră.
Un mic număr de bărbați puternici.
Te aliezi cu Irlandezii Uniți, lady Sarah? Le iei apărarea?
Tom, știi că sunt cea mai loială supusă a regelui, dar știu că au dreptate.
Niște instigatori, toți.
Li se spune "Croppy" deoarece își tund părul scurt.
N-au păr, n-au minte!
Ești de acord că țara e prost condusă.
Cei deposedați au de suferit. E mai rău pe zi ce trece.
- Numărul lor crește, dl. Conolly. - Ce pot face, decât să se apere?
Noi suntem iubiți de arendașii noștri. Nu avem de ce ne teme.
Ca întotdeauna, buna mea soră Louisa credea că mărinimia este cheia tuturor.
Era de neconceput pentru ea ca arendașii ei, pe care îi îngrijise atât de zeloasă,
ar fi altfel decât mulțumiți.
Gratitudinea pe care o exprimau când ea îi găzduia
părea doar să-i confirme părerea.
- Milady. - Copiii tăi sunt sănătoși, Brigit?
Cresc ca buruienile, milady.
- Ți-a plăcut mâncarea? - Da, milady. Vă mulțumesc.
- Ai spune că ești fericită? - Într-o seară ca asta, aș jura.
Te-ai gândit vreodată că ai vrea să fii mai bogată?
Nu s-a născut om care să n-o gândească.
- Aud că ești pe cale să te căsătorești. - Da, milady.
- Ai tot ce-ți trebuie? - Cât a avut și mama înaintea mea.
Milady.
Privește-le fețele fericite.
Dacă toți moșierii și-ar face datoria, n-ar mai exista această nemulțumire.
Neglijarea datoriei este rădăcina problemei.
Starea țării este rădăcina problemei. Există atât de multă oprimare.
Oamenii caută alinare.
- Ce fel de alinare? - Nu din aceea de care ți-ar spune ție.
- Nepotul nostru dansează bine. - Arendașii mei îl iubesc.
Îi vizitează pe câmp.
Și soția lui pare să fie plăcută. Sunt dispusă s-o plac și eu.
Se implică în absolut totul.
Dumnezeule! Este un afurisit de cântec rebel!
Bravo, domnule!
Nu acum. Nu aici.
Muzica!
Știam câte ceva despre ce se întâmpla în Irlanda,
dar prea puțin despre adevăratul rol al fiului meu în iminenta tulburare.
Era tras tot mai adânc în răzvrătire și se însoțea cu conducătorii ei.
Trebuie să intru.
- Arthur. - Edward.
O putem face singuri! Nu ne mai putem baza pe francezi!
- Recrutarea merge bine. Bărbați puternic. - Fără experiență în bătălie.
- Dar n-avem nicio veste de la Paris! - Răbdare, Arthur!
Tu și cu mine avem ochii deschiși, soții, iubite, familie. Îi riscăm cu bună știință.
Dar îi târâm și pe alții, bieți nefericiți cu nimic decât o viață de pierdut.
200.000, posibil mai mulți, răspândiți în toată țara, așteaptă, se antrenează.
Da, le dăm speranțe. Dar dacă pierdem, ei suferă.
Capul unui profesor stă într-o țeapă
pentru că cineva a spus că e unul dintre noi!
Priveliști ca asta aduc răbdare?
Nu lăsa dușmanii să ne dicteze acțiunile. N-am promis niciodată că va fi ușor!
Ne vom reînnoi cererile. Avem nevoie de francezi.
Tu ar trebui să ne conduci, Edward.
Sunt ușurat că nu o fac.
Dacă oamenii sunt înarmați, este cineva în siguranță?
Este atât de primejdios să fie înarmați.
Guvernul este tiranic.
Dacă oamenii se răscoală, nu va surprinde pe nimeni.
Perspectiva răzvrătirii te face nervoasă?
Uiți că sunt soție de soldat.
M-am antrenat să nu am nervi.
Tu, surioară, nu te înfiori precum unele doamne dintre cunoștințele noastre?
- Privesc perspectiva cu calm. - E o mare consolare să fii calm.
Cred că întotdeauna am făcut ce trebuia.
Katie Ryan! Fugi și du asta mamei tale.
Ai primit coșul cu turbă pe care ți l-am trimis săptămâna trecută?
Da, milady. Vă mulțumesc.
Trebuie să fim caritabili. Nu este adevărat?
Chiar până la sacrificiul propriului amuzament.
Nu fac nicio diferență între clasă și principii.
Consider mulți dintre arendași prieteni. Mă cred la fel de irlandeză ca și ei.
Se sperăm că ei sunt de acord cu tine.
Doamne!
Se întâmplă peste tot, Louisa.
Merită tot ce primesc.
A mai fost o incendiere la Wexford. Rebelii au înjunghiat un magistrat de 24 ori.
I-au lăsat soția să moară. Biata. Au aruncat-o pe scări!
- Ce fel de oameni ar face așa ceva? - Prețioșii camarazi ai nepotului tău.
- Edward simpatizează cu ei, dar... - Merge mai departe de atât.
Se zvonește că face parte dintre Irlandezii Uniți.
Ce-l face să creadă că trebuie să schimbe lumea?
- Nu-i voi mai permite să vină aici. - Mă îndoiesc că îi va pasă.
- Este în pericol. - Este totuși un zvon.
- Să pun focul, milady? - Nu, nu acum!
Poate ar fi mai bine să nu mai vii aici, mătușă Louisa.
Trebuie să vorbesc cu tine.
Vorbește.
Trebuie să renunți la prosteasca, egoista...
Crezi că ceea ce fac este egoist?
M-am angajat pe mine însumi.
Te-ai angajat față de Pamela, față de copilul tău.
Ce se va alege de ei dacă vei fi condamnat ca trădător?
Nu înțelegi curajul Pamelei.
Tu înțelegi ce îi ceri?
Edward, n-am spus nimănui că vin aici.
- Mama ta știe ceva din ce... - Crezi că e ușor?
Mai ușor pentru tine decât pentru cei care te iubesc.
Pui cauza înaintea datoriei față de ei.
- Nu crezi în cauza mea. - Ai dreptate.
Nu pot să cred în această... lume mai bună de care vorbești.
Dar te implor, gândește-te la cei din jurul tău.
- Nu pot explica. - Alegi să n-o faci.
Oricare ar fi prețul, trebuie să-l plătesc!
Aș vrea să plătești singur!
Ne faci pe toți să suferim.
Katie, fugi și spune tatălui tău că vreau să-i vorbesc.
Tată! Tată!
Trebuie să fii foarte atent.
Este cunoscut autorităților că se fac arme.
Nu te întreb dacă tu le faci. Nu te întreb dacă sunt la tine.
Te avertizez...
... te implor să le predai.
Cine îți va hrăni copiii dacă vei fi arestat?
- Dar... - Nu răspunde!
Aceste arme te vor distruge.
Armata se înmulțește pe zi ce trece.
Predă-le până nu e prea târziu.
Sunt convinsă că tatăl tău va vedea ce e bine.
Încă nouă.
- Promite-mi că te vei întoarce teafăr. - Așa voi face.
Edward căuta sprijin pentru revoltă la francezi.
Arthur O'Connor a fost de acord să-i fie mesager.
- Ai grijă, Arthur. - Și tu să ai grijă.
Domnul O'Connor n-a mai ajuns în Franța.
Rebeliunea începea acum să atenteze mai periculos la viața noastră.
- La o parte! - Ce dorești?
- Trebuie să căutăm arme! - Din a cui permisiune?
Asta ne dă permisiunea.
Te rog, nu ne înspăimânta.
- Unde ți-e soțul? - Nu e aici.
Nu veți găsi aici decât femei și copii fără apărare!
- Lasă-ne să trecem! - Nu vă pot împiedica, sunt neînarmată.
- La o parte. - Nimeni de aici nu v-a făcut vreun rău.
Și trebuie să mă credeți că n-aveți dușmani în această casă.
Unde sunt cei loiali ție?
Cu soțul meu. Așa cum sper că soția ta îți este loială.
Dar astă seară, loialitatea mea trebuie să fie cu copiii mei,
iar eu nu vreau să-i îngroziți cu purtarea voastră!
Fiul meu cel mic are febră și l-am îngrijit toată noaptea!
Vă rog, lăsați-ne singuri acum!
Astă seară vom pleca... dar ne vom întoarce.
Da.
Vă urez succes.
Haide.
Vă mulțumesc.
Milady! Credeam că sunteți în pat.
- Știau că dl. Conolly e plecat? - Milady?
Au știut că sunt singură?
Cine, milady?
- Vreți să mergeți în pat, milady? - Nu mă pot duce în pat!
Nu pot.
Nu pot să dorm.
Pamela... e timpul să plec.
Acum?
Arthur a fost arestat la Londra.
Am fost trădat.
Trebuie să merg în ascunzătoare.
Poate va trebui să părăsești țara.
Îți voi trimite vorbă.
Aflând de arestarea lui Arthur O'Connor, eram și mai îngrijorată pentru fiul meu.
Am căutat ajutor la nepotul meu, Charles James Fox.
Charles James!
Ce bine că ai venit.
Mi-am luat libertatea de a-l vizita pe Arthur O'Connor în închisoare.
A vorbit despre Edward?
A plecat să se ascundă.
Este cunoscut ca rebel.
- Va exista o revoltă? - E sigur.
- Există vreo șansă ca ei să câștige? - Nu se știe.
Dacă ar fi aici să pot vorbi cu el!
Am să plec în Irlanda.
Îl voi aduce înapoi.
Poți aranja o călătorie în siguranță?
Dă domnului Ogilvie scrisori de la lord Clare, lord Camden.
Să fim siguri că e în siguranță. Îi voi cere fratelui meu să scrie.
Speranțele și inima mea vin cu tine.
Nu! Nu, dă-mi drumul! Dă-mi drumul, te rog!
Te rog, dă-mi drumul! Lasă-mă!
Nu! Nu!
Lăsați-o! De ce o luați?
Pentru Dumnezeu, lady Louisa! Îmi vor face rău!
Vă rog!
- Ai știut despre asta? - Au arătat lista și eu am aprobat.
Dar am avut grijă de ei! Am avut încredere în ei!
Arestarea în sine nu e dovadă de vinovăție.
Sunt servitori, Louisa, credeai că-ți sunt prieteni?
Am avut grijă de ei, în casa mea și înafara ei.
Nu le doresc răul.
De ce mă urăsc?
Edward.
Domnule tată!
- Probabil ai fost urmărit. - Nu e nimeni.
Am avut grijă.
Vino și stai jos.
Trebuie să părăsești Irlanda. Acum!
Nu știi ce înseamnă asta.
Te rog, spune mamei...
Pentru ea... e de nesuportat.
Eddie!
Ei știu.
Da.
Au documente prin care te pot executa.
Ordine, planuri.
- Nu-i văd să mă prindă. - Nu asculți.
Viața ta este în joc.
- Ascult. - Dl. Conolly a vorbit cu comandantul.
Vărul tău dl. Fox și unchiul Richmond i-au scris și eu, cât și cancelarului.
Acum poți pleca în siguranță din orice port al țării.
Tu, Pamela, fetița și toți servitorii.
Văd că aristocrația a lucrat din greu în beneficiul meu.
Este singura ta șansă!
- Nu e o... - Nu! Dă-mi voie să vorbesc.
Nu suntem de acord cu drumul pe care mergi. Dar nu contează.
Eu țin la tine... și la mama ta.
Nu văd cum aș putea trăi în absența unuia...
... și cu regretul pentru celălalt.
M-ai învățat să fac ce e drept.
Să-mi urmez inima.
Hai acasă.
Nu.
Sunt prea implicat.
Nu pot dezerta în numele onoarei.
Spuneți că am permisiune.
Dar asta nu e permisiune, e un ordin.
- Ți se permite să pleci. - Mi se permite?
Mi se spune să plec în zece zile sau voi fi arestată ca spioană!
- Vă așteptați să-l părăsesc? - Trebuie să te gândești la copiii tăi.
- Și să uit de tatăl lor? - Edward a vrut ca tu să pleci.
M-a implorat să-ți pregătesc pașaportul.
Îi vei ignora dorințele?
Tuturor le convine să scape de mine.
Nu!
Nu trebuie să gândești așa.
- Dumneata crezi că ar trebui să plec? - Trebuie.
Așa e cel mai bine.
Foc!
Prezentați arma!
Foc!
Doamne, uită-te la ei.
LIBERTATE EGALITATE FRATERNITATE IRLANDEZII UNIȚI
"Către toți prietenii uniți, aveți curaj și credință."
"Jumătate de milion de eroi așteaptă momentul, noua eră a libertății."
Arestarea lui Edward n-a venit deloc prea devreme. Prostia asta trebuie oprită!
Așteptăm și vom vedea.
Eram convinsă că prestigioasa noastră familie și legăturile ei importante
ar putea încă să influențeze istoria.
Și Louisa încerca, de asemenea, să aibă influență.
L-a adus pe fiul meu, ducele de Leinster, să-și vadă fratele în închisoare.
Nu sunt permise vizite.
Nu facem cereri extraordinare. Doar ca alteța sa să-și vadă fratele
și eu nepotul.
Nimic nu mi-ar face mai multă plăcere decât să vă îndatorez.
Îți stă în putere. Nepotul meu este bolnav.
Milady, azi noapte... căpitanul Ryan a murit de pe urma rănilor.
Lord Edward este acuzat de crimă.
Ordinele mele sunt limpezi.
Trebuie să mergem la cancelar.
Nu puteam crede că fiul meu favorit, Eddie al meu, lâncezea în închisoare.
Încă speram să-i asigur libertatea.
Toată ziua am fost la palat.
- Ai vorbit cu prințul? - Îți trimite cea mai adâncă simpatie.
Simpatie?
Simpatia lui îmi va elibera fiul?
Dacă prințul de Wales ar fi rege, atunci...
Ai spus că faci tot ce-ți stă în putere.
Și fac.
Dar așa cum stau lucrurile, sunt un clopot fără limbă.
Îi voi cere fratelui meu să vorbească cu regele.
Fiul meu era trădător și capul familiei noastre trebuia să pledeze
pe lângă rege pentru clemență, fără vreo garanție de succes.
Măcar numele nostru avea încă valoare în Dublin.
Doamne!
Draga mea soră, îmi supraestimezi influența.
Ai sprijinul guvernului și regele te ascultă.
Pentru că sunt de acord cu ei. Detest și disprețuiesc revolta.
Știu.
Cum pot cere favoruri pentru un trădător?
Nu poți să uiți că e trădător și să-ți amintești că e nepotul tău?
Ce argumente aș putea folosi ca atenuare?
Soldații noștri au fost măcelăriți.
În toate necazurile mele am avut mereu familia să mă sprijine. Până acum.
Ai putea măcar să nu ceri ca acest proces fie corect?
Ce importanță are procesul?
Va trăi să-l suporte?
Poftim?
De ce... să nu trăiască?
A fost împușcat în umăr.
De ce nu mi s-a spus?
- În ce pericol se află? - Rana nu se vindecă.
S-a trimis după chirurg?
Tu... tu...
ești mai bună decât...50 de chirurgi.
Pari...
Pari... să fii mult...
mult deasupra mea, aproape de tavan.
Pot... să te aud...
Pot să te aud de acolo?
Louisa. Louisa.
Întotdeauna sunt în țara care nu trebuie!
Trebuie să mănânci.
Nu avem timp.
Corbul cel amețit va păși...
M-a sărutat.
A zâmbit la mine.
El și William s-au îmbrățișat.
A întrebat de tine și de dl. Ogilvie.
A fost împăcat.
A murit în pace.
Am vrut să-mi cred sora...
... când mi-a spus despre sfârșitul liniștit al lui Edward.
Ce au făcut cu casa de vară a lui Edward? E distrusă toată.
Vom avea grijă să fie reparată.
Atâta devastare...
Edward iubea grădina.
A fost mai mult decât o grădină pentru el, a fost un paradis.
A fost lumea pe care voia s-o creeze.
I-am spus odată, când era mic, că dl. Ogilvie este Adam și eu Eva.
De atunci, Edward privea gradina ca pe Grădina Raiului.
Săpa și planta, încerca să creeze
prima casă... nealterată a omului.
Tom Paine spunea că în Grădina Raiului nu există animale ca ducii sau lorzii.
Edward era atașat de această afirmație, o repeta mereu.
Charles James!
Alteță.
Se pare că pacea va fi restaurată.
- Pace? - Ei bine, o nefericită liniște.
Ce vești ai de la mătușa Emily?
Scrie cu mult curaj. Nu pot spune ce simte.
Se gândește la lord Edward ca la un martir.
Nu-i putem nega curajul.
Dar nu se poate să nu deplângem pierderea! Un tânăr lepădându-se de viață?
- După cum spui. - Educația l-a distrus.
Convingerile lui veneau numai din educație?
Prefer să cred că erau parte din instinctele lui de viață.
Instincte? Și ce bine i-au făcut?
Intențiile lui erau onorabile. El va fi amintit.
Și eu. Puțină consolare.
Te gândești să te amuzi, acum că te-ai retras?
Avem și noi distracțiile noastre.
O viață privată nu e lipsită de farmec.
- Sunt maestru la cricket. - Vino să ne vezi într-o seară.
- S-a cam dus gloria lui. - Poate și a noastră.
Nu poți vorbi serios, alteță!
Aristocrații vor avea întotdeauna cea mai mare importanță.
Mergeți, vă urmez și eu.
Vrem să ne aducem omagiile mamei lui Edward Fitzgerald.
Numele lui și cauza pentru care a luptat nu vor fi uitate niciodată.
Vă mulțumesc.
Îți dorești să te simți bătrână?
Mă gândeam că... atunci când voi îmbătrâni, voi simți mai puțin.
Vârsta aduce pace.
Nu este adevărat. Simt acum mai puternic ca niciodată.
Ție ți-a adus pace?
Nu încă.
Nu conta pe ea.
Activitatea a fost refugiul meu.
Întotdeauna ai vrut să îmbunătățești lucrurile.
Încerc.
Louisa și-a dedicat restul vieții educării celor mai puțin privilegiați decât ea.
Sarah a creat o dinastie de soldați curajoși.
Eu am trăit mult, am iubit mult,
dar am ajuns la final... împreună cu amintirile mele.
Subtitrarea BlackAmber/SubTeam pentru www.subs.ro
SFÂRȘIT