Funkar den här?
Hörs det nåt?
Jag kan inte. Sätt på den.
Nu är den på.
Lyssna på mig, är ni snälla. Var snälla och sitt ner.
Vi vill inte tjata, men några skitstövlar lyssnar inte.
Vi ber att ni sätter er ner. Vi kan inte börja förrän ni sitter.
Tack för att ni samarbetar. Vi beklagar förseningen.
Syns han till, Rockwell?
Det har gått 2,5 timme. Var fan är han?
Det låter som rena skottlossningen. Vi kanske ska ta ut instrumenten.
Kommer han inte, får gruppen spela själva.
-Bobby? Bobby Ritchie! -Vänta.
Kom igen.
Vi har konsert. Kom ut ur bilen.
Kom nu. Var du ute och shoppade, eller?
Alla lämnar scenen.
Alla utan backstage-biljetter ska ut.
Försvinn.
Var är vakterna?
Ert jobb är att hålla folk borta.
Har ni inga backstage-biljetter, så försvinn.
Håll ackorden och slå av förstärkarna sen.
Bra, kompis.
Jag har nåt åt dig här.
Det får dig i rätt stämning.
Jag är däruppe.
Mår du bra?
Tack för ert tålamod. En applåd för John Norman Howard Speedway!
Hur räknar ni?
Halva publiken gick, resten fick kompensation.
Var fanns marknadsföringen? Såg nån några annonser?
-Hur är läget? -"Don't be frightened, come on in."
-Jag hör inte. -"Don't be frightened, come on in."
-Är det allt? -Det är allt.
Det var ju inget särskilt.
-Krökat blåser ut hjärnan på en... -Gör en hjärntransplantation!
Jag fick tillfällig minnesförlust. Vi har spelat den 3 726 gånger...
Vi har väntat i fem jävla timmar!
Är det så ni känner...
...så kan ni dra åt helvete.
Nu sticker vi. Du följer med Pete och du med Nicky.
Jag känner dem. Sätt dig i bilen, gullet.
Vi kollar vem som är med vem sen. Nej, nej, sötnos.
Vakt! Kom hit!
Jag känner en läkarkandidat som kan fixa rent adrenalin.
Han snor det på akutmottagningar.
-Vi behöver plats för... -Hur kunde de förstöra hans ansikte?
-Det var rena skiten ikväll. -Imorgon med...
...om inte du åker hem och sover.
Alla stiger ur.
Jag hjälper dig, vännen.
Ni utan nycklar möter mig vid disken.
-Du får också. -Jag behöver inte mer adrenalin.
-Kör, Mo. -Ursäkta mig, vännen.
Vi tar en rök, sover ut och gör en schyst spelning.
-Jag kan inte sova. Jag vill festa. -Festa? Var då?
Spelningen imorgon är viktig.
Du fattar visst inte, Jack.
Vi fick boka fyra grupper för att fylla stället.
Brian lovade att du skulle vara nykter nog för att minnas låten.
Det kommer 50 000 pers för att kolla om du håller än.
Är du klar?
Det krävdes domstolsbeslut för att få tillbaka dig upp på scen!
-Efter Detroit ligger du illa till. -Skit samma. Kör, Mo.
Helvete.
Jag vill inte att du sumpar det här.
Gasen i botten.
Vart vill du åka?
Tio år tillbaka i tiden.
Ja, men ikväll då?
En applåd för the Oreos.
-Hallå. -Helvete.
Förlåt.
Jag vill skaka hand med dig.
Jag älskar din musik. Spelar du här i stan nu?
-Nej. Sluta. -Det är inte meningen att störa.
Får jag bjuda på en öl?
-Letar du efter badrummet? -Nej, jag ska en trappa ner.
Jag sätter mig här.
Det är reserverat. Sätt er i baren. -Varsågod, mr John Norman.
Jag värmer upp kycklingen.
Vin, öl eller örtte?
-Va? -Vin, öl eller örtte?
Är det vad jag kan välja på?
Vi har inget utskänkningstillstånd. Vad ska ni göra med flaskan?
-Öppna den. -Det får ni inte.
Ni får inte dricka det här.
-Jag lovar att inte skvallra. -Vin, öl eller örtte.
Ge mig ört-iste.
-Ge mig ört-iste. -Okej.
-Utan örtteet. -Ge mig flaskan.
-Vi har inget utskänkningstillstånd. -Jag ska inte skvallra.
-Har ni inte fått nog? -Av vad då?
Det blir lättare om ni ger mig spriten.
-Lättare för vem? Inte för mig. -Jag kan förlora jobbet.
Det vill vi ju inte. Vänd bara ryggen till.
Jag tar hand om den tills ni ska gå.
Vad ska du göra med min flaska?
Du förstör mitt framträdande.
-Okej? -Okej.
Okej.
Jag är hemskt ledsen.
Bara en bild, John.
Le!
Toppen.
Tack.
Kom.
-John Norman, hur är läget? -Toppen.
John Norman. Men vad fan?
Du ska inte vara utan nåt att dricka.
Jag heter Marty. Sheila är ett stort fan.
Vi såg dig på TV. Jag gillade dig inte, men det gjorde Sheila.
Han var okej.
-Lyssna på låten, den är jättebra. -Det är bara skit.
Varför sjunger inte du nåt för oss, John Norman?
De jobbar ju däruppe.
Jaså? Jag arbetar för mitt uppehälle!
-Tyst. Låt damen sjunga. -Tyst själv.
-Håll tyst! -Sheila har alla dina skivor.
Hon har betalt dina kläder. Sjung för Sheila!
Inte ikväll, Sheila.
-Vad ska det betyda? -Att drinken inte är värd det.
Vad i helvete!
Nu räcker det, alla ska ut!
Betala notan i dörren. Vi stänger för ikväll.
Glöm inte tröjan, Esther.
Vi ses.
-Ta bakdörren. -Vänta.
-Mo! -Du borde sticka.
-Inte utan dig. -Va? Jag känner dig inte.
-Kom och sätt dig i bilen. -Jag måste hem.
-Vi kör dig hem. -Vänta lite nu.
Ut med er!
-Jag vill slippa bråk. -Det var inte ditt fel, va?
-Önskar jag vore osynlig. -Det är man här.
-Herregud, här kommer de. -Kör, Mo.
Försvinn, din idiot.
-Kom tillbaka. -Vi ska nog ta dig.
-Kan vi gå till bilen? -Jävla diva!
Vad gör jag här? Du är galen.
Du vill ha allt, va? Du är en otrolig sångerska.
Hur vet du det? Du pratade hela tiden.
-Det var den andre killen. -Så du måste slå honom?
Vad skulle jag annars göra?
Du gav honom bara nåt att skryta om.
-Är du full? -Du pratar mycket.
-Bara när jag är nervös. -Vart ska vi?
-Till motellet. -Nej, 211 Orchid Street i Hollywood.
Är det inte pinsamt med en sån här? Används de inte till begravningar?
-Du byter ämne ofta. -Vilket var ämnet?
Du har helt fantastiska ögon.
Fiskar du?
-Vad menar du? -Jag försöker beskriva din sång.
Som en fisk?
Man får en kick.
Det tänds ett litet eldklot inuti när man får upp en stor marlin.
Man glömmer det aldrig, och så kändes det.
Att höra dig sjunga.
Vad fint.
Det lät fint.
Checka in och ring Bobby.
-Tack för skjutsen. -Vänta lite. Är du gift?
Inte nu längre. Hur så? Är du?
Var inte dum, Esther. Du läste om det på nöjessidorna.
Jag är ovan vid rika och berömda. Jag beter mig korkat.
Du klarar dig bra. Men jag gör inget vidare ifrån mig.
-Vi börjar om. Du har vacker mun. -Trots mitt babbel?
Du har jättefin rumpa. Bor du ensam?
-Ja. -Toppen.
Vänta dig inga fyrverkerier.
-Jag vill följa med in. -Nej.
Varför inte?
Du...
...kom och ät frukost, så fixar jag biff och frallor.
Jag äter inte frukost. Men jag kommer ändå.
Vi äter biff och frukost, biff och frallor.
Klockan är nog 4:00. Jag är tillbaka kl. 6:00.
Klockan 7:00.
Vakna. Klockan är fem i sju.
Skräm mig aldrig så igen.
Ett ögonblick.
Jag kommer strax.
Okej, okej.
Hej, det är jag.
Frukost.
-Korvpizza till frukost? -Nej, peperoni.
-Är frallorna klara? -Jag kan inte baka frallor.
Därför tog jag med pizza.
Har du nåt drickbart här?
Apelsinjuice?
-Försöker du förbättra mig? -Det skulle inte skada.
-Hej, broder. -Var är du?
Öl, vin, vad som helst?
Mo kör oss till flygplatsen.
Spara plats i helikoptern. Jag har nån med mig.
-Vad heter du? -Esther Hoffman.
-Hoffman? Det är underbart. -Varför då?
Jag möter inte många med ett efternamn.
-Se till att komma dit! -Jag ska komma dit.
-Jag kommer dit, Bobby. -Kom bara dit, för fan.
Vad var det som gick fel?
-Med vad då? -"Med vem." Din gubbe?
Han åt majonnäs till lever med lök.
-Han ville inte slåss. -Där ser man.
Du gillar att slåss.
Mindre ömhet. Lite vild, va?
Jag klarar av all ömhet du har.
Ät din frukost.
Jag äter ju inte frukost.
-Vad gör du här, då? -Jag hämtar dig.
Vi har konsert.
Jag är inte sån. Vi träffas genom vänner.
Du ringer mig, jag tänker efter.
Det är nu i eftermiddag.
Du har ju inte ens frågat.
Jag är så ouppfostrad.
Det skulle betyda mycket om du ville komma.
Okej, jag kommer.
Och du som vill vara osynlig.
Kom.
-Det här är Esther Hoffman. -Gud välsigne dig.
-Bättre än att röka på. -Mycket folk.
Varför anställde jag dig?
-Här är de. -Superstjärna...
Jag är Gary Danziger, John Normans PR-ansvarige.
-Bobby berättade om dig. -Här är Pumpkin.
Heter du Pie i efternamn?
-Kom igen. -Hitåt, gullet.
Där är du ju.
-Hur är det? -Bra som fan.
Det här var värt att vänta på.
En applåd för John Norman Howard Speedway.
Kom och känn på strålkastarljuset.
Nej, nej. Det finns inga strålkastare.
Ge henne strålkastare!
Publiken kommer att gå. Och solen skiner.
Ge henne en rosa strålkastare.
Du är galen! De blir arga. Gå tillbaka upp på scen.
Vart ska du?
-Jag uppvaktar miss Hoffman, okej? -Gå tillbaka upp på scen.
-Du är fantastisk. -Du är galen.
-Du kysser illa, men hojen är fin. -Du får den. Jag menar det!
Du skojar.
Kom igen, John. Gå tillbaka upp på scen.
-Du slår ihjäl dig. -Jag ger dem det de vill ha.
Kliv av motorcykeln. Kliv av den jävla motorcykeln, John.
Ambulans!
Han är oskadd. Tro mig, han mår bra. Gå bort från scenen.
Är nån skadad, så gå till sjukstugan.
Släpp fram båren.
Var snälla och släpp fram båren.
Gå undan från scenen.
Allt kommer att ordna sig.
Det är tredje gången han gör så.
Undan, undan, undan.
Hallå! Vänta på mig!
Bara 17 blev skadade.
Brian försöker vända en katastrof till nåt bra.
Ja, ge det lite värdighet. Ge New York Times en story.
Nåt enkelt, som "Ingen dog." Jag är med John Norman Howard.
Det är i Portside det händer. Jösses.
-Åkte du hem till henne? -Vem då?
-Esther. -Ja, hon var inte hemma.
Helvete. Varför ringer hon inte?
Vad är det med henne? Hon gillar väl inte din stil.
Brian ställer inte in turnén för att straffa dig, älskling.
Det är John Normans beslut.
-Vi flyttar fram det. -Va? Ställa in vad?
Arrangörerna accepterar det inte.
Förseningar, juridiktrassel, skadegörelse på arenorna.
Nån måste vara realist.
Avdrag på 27 000 dollar för vodka, 11 000 för juice.
-Han gillar screwdrivers. -Försök få dig ett skjut.
Och så var det kvarskatten.
Femtio procent går i skatt. När han betalt agenterna-
-affärsrådgivarna och alla omkostnader...
-Hur mycket vill staten ha? -186 654 dollar och 32 cent.
Kolla här.
Skärp dig, John. Du börjar bli ett skämt.
-Nu räcker det. -Jag har varit tålmodig, John.
Jag har hållit masken och låtit dig vara ifred. Nu måste du hjälpa till.
Du får spela på Indian Relief Benefit, om du kommer i tid.
Arrangörerna glömmer det, bara de tjänar pengar.
-Vem fan är det? -John Norman Howard!
En gammal goding på KLAX.
Vänta lite, John Norman. Bebe Jesus!
Du borde hänga med på vår Topp 40-weekend.
Tre av låtarna är dina bästsäljare, spelade av Bebe Jesus.
50 000 watt ren KLAX-kraft. Här är vi, John Norman.
Skjut inte. Vi är på din sida.
Gör det inte, John!
Såg du? Din jävla galning.
Fyrtioåtta timmar i sändning, och jag tänker inte nämna ditt namn.
Mycket lustigt.
Är det polisen? Jag vill anmäla en krypskytt.
Det är en okänd person som skjuter med gevär.
Jag vet inte hur många skott det var. Han sköt på oss.
Bobby Ritchie, John Norman Howards manager.
Gud, vad jag älskar Hollywood. Här är så kul.
Gullet. Du till höger?
-Vilken? -Den krulliga. Du, ja.
Du sjunger för starkt.
-En gång till, okej? -Okej.
Det är fånigt, men vi behöver pengarna.
-Tagning sju. -Stryk första delen.
Vi har redan första delen, så börja från...
..."kattungar måste tugga."
"Kattungar älskar att tugga."
"Som kattungar älskar att tugga."
-Ja, sir. -Bra.
Kör.
Mjao-mums kattmatsreklam, tagning sju.
Jag är hungrig.
Det här är förskräckligt. Hur känns det för de gamla katterna?
Ta tio minuters paus. Försök att samla er.
Vi hinner inte med sånt här. Sparka henne.
-Vad är det? -Jag blir fnissig när jag är ledsen.
Tack, flickor. Det var allt.
Förlåt mig. Jag är ändå allergisk mot katter.
Vi ses sen.
Jag får hit en snut inom en minut.
-Jag är ledsen. -Vem bryr sig?
Du sköt mot mig. Mina jurister diskuterar det.
Vad fan vill du?
KLAX med Bebe Jesus. Ni anar inte vem-
-som just kom in med mössan i hand.
Jag tänker inte säga hans namn.
Men juristerna rådde honom att bli vän med Bebe Jesus-
-för Bebe tar ingen skit av en utbränd superstjärna.
-Vem behöver honom? -Jag är ledsen.
Han säger att han är ledsen.
Han kan inte bitas längre, men slicka kan han.
Ta med det där skräpet ut från mitt kontor.
Jag vill inte ha din muta.
Och vet du varför? För du är en oförskämd, trist-
-utbränd, bortskämd snorunge och du gör oss uttråkade.
Stoppa den jäveln. Få hit polisen.
Han är galen. Få hit polisen!
Du, ditt jävla as.
Skicka räkningen till min revisor.
Din förbannade...
-Glöm honom, han är en kändis. -Han gör ingen kvinna lycklig.
-Vem har sagt det? -Ingen.
Jag läste det på en löpsedel.
-Men han är söt. -Vi ses sen.
När man talar om trollen...
-Ursäkta mig. -Vart tog du vägen?
Det blir slagsmål när du visar dig.
-Har du märkt det? -Varför ringde du inte tillbaka?
-Varför? -Jag försökte tre gånger.
-Fjärde gången funkade inte numret. -Vad menar du?
Herregud. Vad är det för datum?
Jag får nytt nummer var sjätte vecka p.g.a. alla konstiga samtal.
Jag är glad att du mår bra, och önskar dig allt gott...
-...för det behöver du. -Vänta lite.
Det går inte, jag slåss inte.
Vi har så mycket att prata om. Det är en del jag behöver veta.
Jag har inte ens ditt personnummer.
Du kunde nått mig om du ville. Mig når man lätt.
Man ringer min PR-kille. Han ringer min agent.
Agenten ringer revisorn, som ringer min manager.
Han ringer sekreteraren, som skriver en lista-
-som jag får i en mapp varannan tisdag.
-Som du aldrig öppnar. -Jag ger den till min PR-kille.
Jag fyller år idag.
Jag fyller år. Jag orkar inte, vi måste rymma.
Eller träffa min mamma eller gift dig med mig.
När du behöver en tamburin, kanske jag får spela.
Kanske.
Esther, jag vill ha dig.
Jag vill inte förlora dig igen.
Fyller du verkligen år?
Nu bytte du ämne igen.
Var är likbilen?
Kom. Jag köpte den för att den liknar dig.
-Hur då? -Snabb och för bra för mig.
En av rikedomens privilegier?
-Ingen fara. -Jag kliver inte ur.
Håll i dem, Mo. Kan ni inte vara lite trevligare?
Var inte rädd. Vi har fått besök, pojkar.
De lyssnar på mig. De är inte farliga.
-Gillar du att bo såhär? -Hur då?
-Hur många rum har du? -Jag vet inte exakt.
Vilket lustigt ställe.
Ja, det är inte färdigt än.
Ska det bli skridskobana här?
Det ska bli en studio.
Du kan ju ha kvartersfester inomhus.
Vi ska spela in här, om vi nånsin får till akustiken.
Bara du har roligt, så.
Annars hade jag gjort mig av med det.
Det hade jag gjort.
De kallar det en investering.
När du vill äta, beställer du mat då?
Kinamat.
Är du alkoholist?
Förmodligen.
Du hade behövt yrkesvägledning.
Vad har jag gjort för fel?
Du bor i ett ruckel värt miljoner. Varför då?
Var du rik eller fattig?
Du är söt. Du är jävligt söt.
Vem är du, Esther Hoffman?
-Varifrån kom du? -Här finns så många rum.
-Det passar folk som vill slippa ses. -Vi tar en rundtur.
-Har du inga telefoner? -Det finns en vid poolen.
Jag älskar när det ringer.
Inte när det väcker en klockan fyra på morgonen.
Nån du inte känner berättar att han tagit sömntabletter.
Och att han har en pistol.
Och att bara du kan säga varför han inte ska använda den.
Får mitt T inget streck?
Så klumpigt av mig.
Varför ringer de dig?
De älskar min musik och tror att jag vet allt.
Gör du inte det?
Jag förstår inte ens frågorna.
-Vem städar här? -Jag vet inte.
-Vet du inte? -Min manager sköter det.
Jag sitter jämt på nåt plan.
För många starter och landningar, för många ställen dit jag inte vill.
Jag har varit på för många flygplan.
Jag har bara varit på två.
Är en helikopter ett flygplan?
Jag måste visst lära dig allt.
Du har varit på två plan och tror att du har svaren...
...till vem som helst som ringer.
Hur många namn har du målat här?
Ett.
-Så vackert. Vad är det? -En liten bit jag har skrivit.
Den kanske bli en sonat när den blir stor.
Den vore en fin låt.
Den blir nog så hög att ingen kan sjunga den.
Spela den igen, som du gjort nyss. Riktigt vackert.
Med små allegron eller vad det heter.
Arpeggion. Okej.
Förlåt!
-Så bra! Jag kom vilse. -Sluta inte.
Jag glömde bort min egen låt. Kan vi fortsätta?
Fortsätt precis där du slutade.
Okej. Är du med?
Nej, nej. Jag...
Du måste fortsätta, annars förlåter du mig aldrig.
-Det blir bättre. -Okej.
Jag tappade faktiskt bort mig.
-Klara, färdiga, gå. -Det är en fin sång.
Den passar på familjetimmen.
Det är underbart.
Det är din sång.
Men inuti ditt huvud.
-Å, vad du är söt. -Kyss mig i...
-Vi gör det igen. -Jag är trött.
Vill du förvandla mig till en maskin?
-Nej, till en perfektionist. -Det är jag redan.
Att ta upp badrumsmattan när jag duschat räknas inte.
-Så du har märkt det? -Gör det.
Vänta, vänta, vänta. En gång till.
En gång till.
Bättre. Du fick med lite ilska.
Klarar du två rader?
-Jag kan försöka. -Spela för mig, då.
Jag gör rent din hårborste också.
Vad ska jag säga till Brian? Ditt album är tre månader sent.
De är arga, och det med rätta.
De sa att din turné var skit. Du lämnar in gammalt material.
Sånt du ratat till gamla album. Var är ditt nya material?
-Och nu spelar du in en brud. -Hon är jättebra.
Ja, det är hon, men du måste göra rätt.
Hitta nån som passar henne. Det gör knappast Speedway.
Jag ville ha nåt att visa upp.
De är de bästa som finns.
Snacka inte skit med mig. Jag vet hur bra de är.
John Norman?
Förlåt om jag avbryter.
-Hur är det? -Du vet att jag är tacksam, va?
-De är fantastiska, men... -Vad är det för fel?
De är inte som i mitt huvud.
-Hur hör du det? -Med gitarrgrejer, du vet...
Jag älskar den bruden.
Och pianot låter såhär:
Såna ackord. Men jag hör nåt mer rullande.
-Mer klassiskt. -Vilket snyggt drag.
Jag är generad. Hur ska jag säga det?
Du har alldeles rätt.
-Jag säger det. -Tack så hemskt mycket.
Tack, John.
-Jag är inte dålig för honom. -Men han jobbar inte.
Han måste inte dricka och sover utan tabletter.
Men han jobbar inte. Kör hårt, Esther.
Det är du som gäller nu. För helvete. Kvinnor...!
Vi är glada här på American Indian Relief Fund-
-att vår gäststjärna är John Norman Howard Speedway.
Nu kan vad som helst hända.
Vänta, låt mig prata klart. Ta det lugnt.
Ni tror att ni vill höra samma gamla dynga.
Det här är en välgörenhetskonsert-
-och ni förtjänar nåt mer än det ni får nu.
Så vi ska göra er en tjänst.
Vänta! Grabbarna och jag ramlade på nåt äkta för ett tag sen.
-Och det är så bra... -Den galne jäveln.
-...att vi vill dela med oss. -Det kan röra dig.
-Hon skriver själv. -Vad snackar du om?
Fortsätt så. Stå kvar i ditt hörn på ignorans-torget.
Vad gör du?
-Vad gör du? -Lita på mig.
-Varför skulle jag lita på dig? -Varför inte?
-Jag är inte förberedd. -Ni har spelat in tio sånger.
-Din jävel. -Charmigt.
Vad ska jag sjunga för nåt?
Okej, okej, det är utmärkt.
Vi har sett ert nummer, så håll käft nu.
Ge damen en chans, okej?
En vän till mig. Esther Hoffman.
Jag vill ha pengarna tillbaka.
Rock 'n' roll!
-Sjung "Woman in the Moon". -Okej...
Vad sa du? "Woman in the Moon." Okej.
-Jag älskar dig. -Du har en massa kvar.
Å nej...! Lovar du att inte gå nånstans?
Stannar du här?
-Du minns nog inte mig. -Var är John?
-Jag minns dig. -Du ska få träffa lite folk.
-Där är hon. Esther! -Hej, jag heter Freddie Lowenstein.
J.N:s agent. J.N:s agent.
Här är Brian Wexler. Han är John Normans manager.
-Trevligt att träffas. -Ursäkta.
Var är John Norman?
Jag hämtar honom.
Nej, nej, inga bilder. Jag återkommer till er.
Kan ni hämta honom?
Behöver du nåt mer?
Ta det lugnt, hörni.
Vänta lite. Ta det lugnt.
Stäng av den.
Det här är Ricky Wingo på KBSC, Seattle.
Ta det lugnt.
Esther, vilket är ditt artistnamn? Har du funderat på att byta namn?
Varför då? Jag skulle få byta körkort, brevpapper, personnummer...
-Ursäkta. -Vi älskar dig, Esther!
Du är fantastisk.
Ur vägen, ur vägen!
Esther, du är grym, men gör dig av med slusken.
-Vad var det som hände? -Nu är det ditt, älskling.
Allt du vill ha. Din bit av den amerikanska drömmen.
Vet du vad jag vill ha?
Du fattar väl vad det innebär? Du får åka på turné.
Alla klyschor om det är sanna.
Man får skräpmat och fängelse-solbränna...
Massor av knäppa främlingar.
-Full galenskap hela vägen. -Jag vill gifta mig med dig.
Man träffar borgmästaren och får nyckeln till nån stad.
Jag vill gifta mig med dig.
Det vill du inte alls. Jag dricker för mycket.
Jag slösar. Jag är skyldig staten 180 000.
-Vill du inte? -Det hör inte hit.
Jag med, så vi borde göra det. Du har tur som får mig.
Det är inte min tur som oroar mig.
Håll klaffen, vi pratar!
Jag vill ha dig.
Hur kan du veta vad du vill ha?
Jag vill verkligen ha dig, John.
Snacka inte skit, Esther.
Jag kanske börjar tro dig.
Tager du denna kvinna till din make... Maka!
Tager du denna kvinna till din maka?
Ja.
Okej. Tager du denne man till din make?
Vänta. Var det allt? Det är för kort.
Det där att älska, ära och lyda tills döden skiljer oss åt, då?
Vill ni ha den långa ceremonin, får ni göra det i kyrkan.
Det är ändå inte tal om att lyda.
Säg "värna" istället.
Jag går redan för långt, som förrättar vigseln här.
-Ska ni göra det eller ej? -Jag ska göra det.
Jag med. Jag med.
Bra. Jag förklarar er härmed make och maka.
-Det är inte klokt. -Äntligen.
Alla stirrar. Vi är gifta!
En enkel gåva från staden.
Vi sticker innan vi blir gripna.
Är det en chokladask?
Våtservetter...
...mjukmedel...
...fläckborttagare, duschkräm med jordgubbsdoft.
Allt som behövs för ett perfekt äktenskap.
Om man inte föredrar aprikos.
Där borta? Vänta!
-Hur långt är det kvar? -Vi är framme.
-Är detta din gård? -Ranch.
-En ranch på 88 000 tunnland. -Så du äger allt jag ser?
Du och jag äger det.
Du, jag, banken i Tucson, bankstiftelsen i Phoenix-
-och Brian har nog betalt lite också.
-Säkert. -Du och jag...
-...äger nog ett kvarts tunnland. -Det är massor.
Titta på molnen.
-Var är huset? -Här.
Vad då "här"? Var?
Vi måste göra rätt.
Det börjar bli en vana.
Jag gillar det.
Här är stenvägen till entrén.
-Gå försiktigt i de fem trappstegen. -Tack.
-Du är i köket. -Jaså?
-Jag trodde du bodde här? -Det gör jag.
Det är inte klart än, bara.
-Varför gjorde du inte klart det? -Jag hade väl ingen anledning.
Vad tycker du?
Det är vackert.
-Var är sovrummet? -Du står mitt i det.
Så praktiskt med ett kök i sovrummet.
Vänta, så hämtar jag en filt.
Du får stickor i ändan.
-Det struntar jag i. -Sådan tåga byggde västern.
-Schyst ställe. -Vi har inte ens golv än.
Titta. Visst är den fin?
Nej, John!
Jag fick vatten i örat.
Jag hör inget!
Jag drunknar. Du måste ge mig första hjälpen.
-Sjukvårdare! -Mun-mot-mun-metoden.
Jag drunknar, älskling.
Du ska alltid göra det du vill.
Du är så söt. Du är jävligt söt.
Kalla mig inte söt, har jag sagt.
Du är söt, du är söt.
Du gillar verkligen grädde. Det smakar bättre så, eller hur?
Herregud, vad jag älskar att se dig äta.
Du går in för det med hjärta, själ och allt annat.
Du gillar bara mig, eller hur?
Ja.
Titta på bröllopspresenten från Brian.
Det verkar vara...
Kolla. Vi kan glittra på vår turné. Du får ett gitarrband med paljetter.
Din turné, inte vår.
En äkta, läderinbunden, illustrerad 1500-talsutgåva av Kama Sutra.
Vi behöver en brödrost.
Vad är det?
-Vem fan skickade en tom flaska? -Jag.
-Vad tycker du om den här? -Den funkar inte i strålkastarna.
Jag planerar inte livet efter dem.
Just nu gör du det. Du får inte slippa än.
Jag hatar den attityden. Du vill lära mig, så du slipper själv.
-Jag gillar det inte mer än du. -Gör den med mig, snälla.
Gör turnén med mig. Det skulle betyda så mycket.
Du är ett riktigt charmtroll-
-och du har en söt rumpa, men jag gör det inte.
Om inte du följer med så gör jag det inte.
Jag stannar hemma och bakar.
Det vore toppen, Esther. För du är så duktig i köket.
Älska och värna, va?
Hur ska du kunna värna mig om du ligger gipsad?
Om du blir förlamad får vi inga barn!
Sluta!
Vad gör du?
Sluta!
John Norman?
Johnnie?
Johnnie? Johnnie.
Din jävel! Varför gjorde du så? Jag trodde du var död!
Det är jag för söt för.
-Ditt pervo. Vad är det med dig? -Vad menar du?
-Du är bara levande när du är rädd. -Du var rädd, inte jag.
Du är en sån skitstövel ibland.
-Sluta. -Det har du vetat hela tiden.
-Är livet med mig så eländigt? -Var still.
Nej, jag gillar inte håriga män.
Titta, vad du gjorde.
Då ryker det. Så klumpigt av mig.
-Vad ryker? -Skägget. Jag rakar av det.
-Vad ska du göra? -Raka av det.
Vad menar du? Kom tillbaka.
-Undra, du. -Var inte en sån knäppskalle.
Vad gör du nu? Hur överträffar du det?
Du är galen! Sluta! Skärp dig nu.
Hur skulle jag känna igen dig?
Jag kanske är ytlig och inte gillar dig längre.
Skräm mig inte mer, Johnnie.
Håll om mig, bara.
Om du dör, dödar jag dig.
Jag tänker aldrig dö.
-Lovar du? -Ja, jag lovar.
Jag följer med på din jävla turné.
Är det sant?
Jag älskar dig, jag älskar dig!
Vet du hur länge sen det var du träffade nån annan än mig?
Jag älskar det. Det ger dagen mening.
Jag ser dig morgon och kväll. Det är enkelt och jag klarar det.
Å nej.
Esther ser lycklig ut. Jag är glad för er skull.
Vad vill du säga, Brian?
Du liknar nån jag kände för längesen. Det är fint.
Du vill inte att vi turnerar ihop?
Jag säger det här av kärlek. Esther har egen musik, egen publik.
Men dig stämmer de. Hon ska inte lida för det.
Lägg av, Brian. Säg vad du tycker om mig på turné med henne.
-Klarar du det? -Självklart.
Sist sumpade du det.
Dina låtar funkar inte. Det blir problem, folk skadas...
Hennes singel ligger sexa. Hon kan få en Grammis.
Hon är redo att flyga själv. Släpp taget, John.
Tror du inte jag vet det? Jag har försökt säga det.
Vår musik passar inte ihop, men hon vill inte själv.
Du kan producera turnén.
Jag kan inte ens sköta ett bankkonto.
Du skulle kanske gilla det.
Grabbarna och jag har nytt material-
-bättre än nåt annat du hört. Du lär älska det.
-Det här med Esther... -Oroa dig inte. Jag ska säga det.
-Jättebra. -Jag vill skratta.
-Skratta inte. Det är jättebra. -Säkert?
-Sjaskigare. -Nu får jag problem.
Esther sjunger. Jag är trött. Får jag gå av lådan?
-Visst, då kan jag byta film. -En liten paus.
Hur har du det?
Kom och titta på utsikten, Freddie.
-Jag har redan sett den. -Härute, Freddie. Kom.
-Gillar du den? -Jag älskar den.
Jag fick en bra idé till föreställningen.
Vi behöver prata om det.
Förlåt att det dröjer. Assistenter sabbar stämningen.
Du har ångrat dig.
Första gången måste bli perfekt. Nästan klart.
-Du tänker inte turnera. -Jag har tänkt mycket på det. Och...
Du borde göra den själv.
Det kan heta att du åker snålskjuts.
Sen när bryr du dig om vad folk säger?
Bara om vad som sägs om dig.
Slappna av i ansiktet!
Jag är rädd för att gå ut i offentligheten.
Det har du redan gjort.
Esther! Jättefint.
Vad tycker du om recensionerna?
Jag läser dem inte.
Min manager säger att vissa är bra, andra hemska.
Jag bryr mig inte. Jag säger inte:
"Jag ska göra en hit." Jag gör det jag gillar.
Hon hanterar det bättre än jag.
Fullt ös!
Jag vill följa med.
Efter din TV-grej kan du hänga med på turné.
Du har aldrig hört Speedway när vi är i form.
-Du blir stolt. -Det är jag redan.
Hur ska jag klara mig i sex hela timmar?
Jag skriver.
-Jag måste gå. -Okej.
Krama grabbarna från mig.
Jag saknar dig redan.
Du, Esther?
Vad?
-Vad är det? -Jag tog en titt till, bara.
Du är galen.
Titta, det är Amelia Earhart.
-Vad är det här? -Hör du?
-Vad är det? -Det är Freeway.
Det är deras nya album. Det släpps om tre veckor.
Saker och ting förändras.
Freeway? Sist jag hörde var det Speedway.
Då har du inte hört det hetaste sen tabasco.
När hände detta?
Överlevnad. Vi trodde du hade gått i pension.
Nu när frugan jobbar.
Grabbarna kan inte sitta och vänta medan du är i öknen med Esther.
De har en singel som jagar henne på listorna nu.
-Lyssnar du inte på radio? -Den var avstängd en minut.
Jag måste fixa mer.
Följ med mig ut en stund.
Skruva upp det lite.
-Är frugan ute på vägarna? -Nej, hon måste göra en TV-grej.
Du kommer inte att tro det här. Jag har funderat på-
-hur jag skulle kunna berätta om nåt jag måste göra.
-Berätta. -Men nu är det perfekt.
De vill att jag ska ut och spela utan Speedway, med nytt material.
Det är bra, men annorlunda. Ett nytt sound.
Jag har jobbat med några ungar jag hittade på en klubb.
De är hungriga. Och de älskar mitt material.
-Jag är glad för din skull. -Vad är klockan?
-Jag vet inte. Kom in och spela. -Nej, de övar.
Kan du hälsa dem att jag gillar det de gör?
-Jag älskar dig. -Och jag älskar dig.
Kan nån svara därute?
Hallå?
Ja, det här är 652-1652. Nej, hon är inte hemma.
Nej, det är inte hennes sekreterare.
Nej, det är inte hennes telefonsvarare.
Visst.
Svara i telefon, för helvete!
Hos Hoffman.
Nej, hon är inte hemma.
Det ska jag hälsa henne. Inga problem.
-John Norman? -Här är jag.
Hej!
Hur gick det? Vad mörkt här är.
Hur kan du jobba i mörkret?
Berätta! Hur gick det med grabbarna?
När åker ni? Jag blir din groupie, om du blir min.
-Spelade du för dem? -Nej.
Varför inte?
Jag vet inte ens vad de gör. De håller på med nåt nytt.
-Hoppas de vet vad de gör. -Så ni ska inte turnera?
Jag vill inte prata om det. Hur gick det idag?
Herregud. De anställer mig och sen vill de ändra hela mig.
För kort för dräkterna, för lång för männen.
För högljudd för sångerna, för tystlåten för skämten.
Jag vet inte vad de vill.
-Håll fast vid dig själv, bara. -Jag håller fast vid dig.
-Är du trött? -Ja. Och utsvulten.
Det är jag med. Jag vill ha öl och pickles.
Och jag vill ha ostron och grekiska oliver.
Vi har picknick i sängen.
Bra idé. Jag bär upp jordnötssmör, sylt och ofiltrerad honung.
-Helvete också. -Glöm det, älskling.
-Det är antagligen till dig. -Strunt samma. Låt det ringa.
Jamison vill att du gör en intervju den 12:e.
Du har en klädprovning och läkarbesök i övermorgon.
-Jag vill inte prata om det. -Låt mig prata klart.
Du behöver... De vill veta hur många platser du vill ha-
-vid bordet på Grammisgalan.
Och två lade bara på.
Vem sa att sprit och knark förstör hjärnan?
Minnet sitter ändå inte i levern.
-Vill du ha en drink? -Vad hände idag, Johnnie?
Ska vi inte prata om det?
Johnnie?
Presentatörer av årets bästa kvinnliga framträdande:
Rita Coolidge och Tony Orlando.
Tack, mina damer och herrar.
De som inget har ger till de som har.
Vinnaren får slåss med mig.
Skedar, gafflar, pistoler, knivar, vad som helst.
Vem är den lyckliga? Hoppas hon inte överglänser mig.
-Du vinner. -Jag måste gå.
-Han sitter nog fast i trafiken. -Skitsnack. Han glömde nog.
-Jag måste hitta honom. -Bästa kvinnliga artist är...
...Esther Hoffman.
Tack.
Jag är verkligen överraskad.
Jag planerade inte att vinna.
Men jag förberedde något, utifall att.
Problemet är att jag skrev på bordsduken.
Kan ni läsa upp det?
Nej, jag ska hålla mig kort.
Två personer vill jag verkligen tacka.
Först Abraham Burakowski, som...
-Ska vi gå och ta lite luft? -Släpp min arm.
Släpp mig. Jösses. Förlåt, jag hittar inte min plats.
Jag har visst ingen plats.
Den andre är här ikväll. John Norman Howard.
Gör inte så.
Inte för mig, åtminstone.
Gör det inte för mig.
Du gjorde nåt själv, och det var bra.
Du är inte skyldig någon något, varken mig eller dem.
Tacka dem inte för förmånen att få ge dem nåt bra.
Jag saknade dig idag, älskling.
Du ställer till det. God natt, allihop. Tack.
Vänta, vänta. Du fick den här för bästa framträdande.
Det är väl det det gäller?
Det för sämsta framträdandet, då?
Det förtjänar jag.
Jag hade inte klarat det utan er.
-Få bort honom. -Jag jobbade hårt för det.
Och jag vill ha det. Så var fan är det?
Visa mig det sämsta ni kan ge för det sämsta jag kan ge.
-Kom igen. -Vill du gnugga ändan i salt?
Grammisgalan fortsätter efter reklamen.
-Vem är Burakowski? -Jag berättar sen.
John Norman Howard lyckades överglänsa hustrun Esther Hoffman.
Ljus på dem. Ur vägen!
Håll fokus på dem. Följ efter dem.
Filma när hon ligger.
Före detta superstjärnan klådde sin nya gullgris.
Hur känns det att förstöra för frugan, Tarzan?
-Johnnie! -Såg ni?
Skjut honom. Han försöker döda mig.
Sluta! Stäng av den jävla strålkastaren.
När är det nog?
Får ni aldrig nog?
De kan dela ut en Emmy för Grammisgalan.
Vad gör du för extranummer? Sätter eld på dig själv?
Vad är det? Vet du inte hur bra du är?
Är det jag?
Gör jag nåt fel?
Jag älskar dig, Johnnie.
Men det räcker inte, va?
Förlåt, jag kan inte...
Fånigt. Vänta ett ögonblick.
Kan ni stänga av musiken? På re... På re...
Jag kan inte gå medan jag sjunger nerför trapporna. Jag slår ihjäl mig.
Kan ni stänga av musiken? På repetitionen...
Det satt vit tejp på golvet. De föreställde trappstegen...
Det kommer mitt i en viktig del av texten.
Kan jag inte bara stå och sjunga?
Jag vill inte krångla, jag vill bara att det blir bra.
Hallå?
Är det nån som hör mig? Hallå?
Vad är det som händer, Emmet?
-Jag ska kolla. -Hej.
Kan vi ta en paus?
-Spola tillbaka. Fem minuters paus. -Jävla diva.
-Micken är på. -Förlåt.
-Vill du ha en Valium? -Inte än.
-Hur går det? -Bra.
Han, då?
Som vanligt. Jag flyger ut på helgerna.
Han låtsas att allt är bra i en dag...
-...och sen låtsas jag... -Miss Hoffman?
-Ja? Hoffman. -Jag sa ju det.
-Vi har problem med reflektionerna. -Ett ögonblick.
Jag kommer strax.
Jag klarar det inte längre, Brian.
På planet låser jag in mig på toa-
-och skriker hela vägen från Tucson till L.A.
Ibland tittar jag på honom när han sover.
Och han...
Det syns ingen smärta i hans ansikte. Han är så vacker.
Kan kostymören komma hit?
Jag önskar jag kunde väcka honom och att han skulle förbli så.
Lugn, rofylld...
-Vi har problem. -Han har skrivit låtar.
-Har han berättat det? -Han ringer inte.
Ring själv, då. Vad väntar du på? Du är hans äldsta vän.
-Vad är det? -Vi måste kolla ljuset.
När jag har pratat klart, kommer jag...
Tack.
Han är min vän. Han gjorde mig rik.
-Jag kan inte göra nåt mer. -Uselt, Brian.
Ge honom av din tid.
Stötta honom, tjäna dina 25 %.
Jag är en lika god vän som du.
Jag behöver inte tro nåt som inte är sant.
Säg inte så. Säg inte så, Brian.
Vi är klara, miss Hoffman.
Sångerna han skriver är verkligen bra.
De är inte vad du är van vid, men de är mycket bra.
-Jag ska lyssna, så får vi se. -"Vi får se."
Det gör mig arg att jag måste övertala dig att gå.
-Varför går du inte, bara? -Du behöver inte övertala mig.
Om de är bra, ska jag spela in dem. Okej? Okej?
-Det skulle jag uppskatta. -Vi väntar, miss Hoffman.
Tack, John.
Jag gillar låtarna.
Gör du det?
Ja.
Skitsnack, Brian.
Det är ett nytt sound. Hela du låter annorlunda.
De måste få lite gamla pärlor.
Det som gjorde dig känd. Jag fixar det.
Jag spelar in det nya om du vill. Men de köper nog inget okänt.
Jag är tacksam.
Men du får inte låtarna. Jag vill starta eget skivbolag.
-Bra! -Jag är för gammal för att turnera.
Jag vill bli en mogul, som du. Och leva på alla andra.
Vem är du?
Quentin.
Minns du? Jag var med Gary Danziger förr.
Jaså, den Quentin.
-Hur kom du in? -Jag kom in med poolskötaren.
-Gissa hur länge jag har haft denna. -Sen Gary Danziger.
-Vi var ihop i en vecka. -En djup relation.
Du kan hjälpa mig.
-Du hittar ut själv. -Jag vill ha en intervju.
Jag jobbar åt Rolling Stone och alla poptidningarna.
En exklusiv intervju.
Det tror jag säkert.
Det här är spejsat.
Helt otroligt.
Man tappar andan.
Du har då talets gåva. Undrar hur du skriver.
Jag gör vad som helst för intervjun. Fråga Gary.
Han berättar säkert.
Gary säger att jag är toppen. Han tänder verkligen på mig.
Gary säger sånt.
Jag vill verkligen ha intervjun.
Spejsat.
-Exklusivt. -Helt otroligt.
Med Esther.
Perfekt.
Hej, Charity.
Han är hemma! Underbart!
John Norman? Du är tillbaka!
John Norman?
Johnnie?
Hon vill intervjua dig.
Ja...
Spejsat. Jag tar fram bandspelaren.
Det betyder så mycket för mig. Toppen. Ett ögonblick.
Jag tar fram bandspelaren.
Fantastiskt. Jag är så uppspelt.
Ett ögonblick. Sätt på bandspelaren.
Okej. Börja.
Vad är det med henne? Ska hon inte prata?
Jag gjorde min del.
Ditt vidriga as.
Försvinn.
-Vad har jag gjort? -Försvinn.
Dra åt helvete.
Han kunde ändå inte göra det.
Skriv det i intervjun. Utelämna inget.
Försvinn, sa jag.
Jag har fått nog.
Du kan förstöra ditt eget liv, men inte mitt.
För Guds skull, Esther.
Du gör dig illa.
Ditt dumma svin. Du ska inte få förnedra mig.
Slåss! Slåss, ditt svin. Skydda dig.
Jag ska döda dig.
Jag försökte berätta. Det är inte bra att vara med mig.
Det var bra...
...din dumma...
...tills du förstörde det.
Med henne? Du är galen. Hon är inget.
Förolämpa mig inte. Hon har inte med det att göra.
-Jag har saknat dig. -Håll käften.
Försöker du få mig att hata dig?
Jag låter dig gå. Gud, vad töntigt.
-Esther, hör på... -Håll käft. Prata inte med mig.
Jag måste tänka. Jag måste tänka.
-Älskling. -Rör mig inte.
Rör mig inte.
Jag tycker inte om dig längre.
Vart ska du fly nu, din jävla fegis?
-Jag vill inte göra såhär mot dig. -Slåss för mig då.
För om du fortsätter att gå...
...kommer jag att hata dig.
Och jag kommer att hata dig för alltid.
Jag älskar dig, Esther.
Och jag hatar dig.
Jag älskar dig.
Jag hatar dig.
Jag älskar dig.
Jag hatar dig.
-Jag älskar dig. -Jag hatar dig.
Jag hatar dig.
Jag älskar dig. Jag älskar dig. Jag älskar dig.
Jag älskar dig.
Jag är så glad att vi åkte ut tillsammans, Johnnie.
Gud, vad skönt. Inga telefoner.
-Har du ringt Brian om turnén? -Nej, inte än.
-Jag berättar på flygplatsen. -Det blir kul att se hans min.
Bara det inte är för sent att ändra i annonserna.
Vet du vad jag vill? Att du berättar om turnén igen.
Berätta hur det kommer att bli.
Allt ordnar sig.
Minns du det du sa häromkvällen?
Jag är trött på ord.
Att jag inte fick förstöra ditt liv?
Jag minns inte ens vad jag sa.
Men det gör jag.
Jag gillade hur du sa det. Du hade rätt.
Jag kanske kan lära dig nåt också.
Det jag gillade var att du lät som om du visste vem du var.
Jag är Esther Hoffman Howard.
Just det. Glöm aldrig bort det.
-Vart ska du? -Jag ska hämta Brian.
Vänta lite. Jag ska bara klä på mig.
Det är så kallt. Jag önskar du kunde lägga dig igen.
Somna om, älskling.
-Jag hämtar honom. -Måste han ta ett tidigt plan?
Sån är Brian.
-Skynda dig tillbaka hem. -Okej.
Jag lagar frukost åt er.
Som en duktig liten hustru.
-Vad är det? -Jag tittar bara, gullet.
Jag älskar dig.
Godmorgon, pojken. Duktig hund.
Five-Victor, rapportera.
Jag är 20 km österut längs landsvägen i County 327.
En singelolycka. Inga andra fordon inblandade.
Bilen körde av landsvägen i uppskattningsvis 250 km/h.
Rakt ut över vägrenen och 50 m österut.
Ingen störtbåge. Ingen eldsvåda.
Den avlidne körs bort i ambulans.
-Tio-fyra, Five-Victor. -Tio-fyra, basen.
Försvinn härifrån.
Du också.
Nu räcker det.
Försvinn härifrån. Stick.
Bara en bild, snälla konstapeln.
Alla kommer hit bort.
Han behöver en filt.
Ge honom en filt.
Tack.
Var snäll och stirra inte på honom.
Jag är så rädd, Johnnie.
Jag vet inte vad jag ska göra.
Håll om mig. Håll om mig, snälla du.
Vi måste flytta honom, Es.
-Va? -Vi måste flytta honom, vännen.
Nej.
-Vi måste flytta honom, Es. -Nej.
Nej.
-Nej. -Kom nu. Kom, vännen.
Nej, snälla ni. Nej, nej.
Var försiktiga med honom.
-Det går bra. -Gör honom inte illa.
-Ett...
...två...
...tre.
Jag hjälper dig.
Se upp.
-Försiktigt nu. -Snälla damen.
Försvinn, sa jag.
Du också. Nu räcker det.
-Bara en till. -Kom igen nu.
Han var som en bror för mig. Jag vet inte vad ni kallar honom.
Men Bebe Jesus kallar honom för en av de stora.
En av de största genom tiderna.
John Norman Howard.
John Norman?
John Norman!
Kan nån svara därute?
Johnnie?
-John? -Hallå?
-Johnnie! -Hon är inte hemma.
Nej, det är inte hennes sekreterare.
Ursäkta, damen. Hur stänger man av den här?
Du är en lögnare.
Och du är en storpratare.
Prat, prat, prat, prat, prat.
Vad fan är det för fel på dig?
Du är självisk.
Helvete. Å, herregud.
Du är en mycket självisk människa.
Och en lögnare. Du lovade, ditt jävla svin.
Du lovade! Du lovade, och du ljög.
Du ljög. Du ljög.
Du ljög. Du ljög för mig. Du ljög för mig.
Förlåt, Johnnie.
Det är bara så mycket jag ville berätta för dig.
Mina damer och herrar: Esther Hoffman Howard.