- Varför? - Så vi kan visa det för pappa.
Det hjälper honom att minnas. Är du redo? Som vi övade på?
Florida, USA 22 år tidigare
- Sluta inte nu, älskling. - Si, mi capitan.
Det här är video nr 11. Jag är Ana Carter, amerikansk medborgare.
CV för studievisum medföljer. Fil. doktor i kemiteknik, Oxford.
Testar elektrolyter för batterier som utsatts för elektromagnetisk puls.
7- 13 elektromagnetisk puls genom algoritm 13, Testar 13.
Hypotes stämmer. Atom opåverkad av växlande puls. Elektrolyt stabil.
Försök 7-13 lyckat.
Försök 7-14, elektromagnetisk puls genom algoritm 14.
Och vi kör 14.
Hypotes korrekt, föremål opåverkat av växlande puls, elektrolyt stabil.
7- 14 lyckat.
Försök 7-15. Puls genom algoritm 15.
Kör 15.
Hypotes korrekt. Föremål opåverkat av växlande puls. Elektrolyt stabil.
7- 15 lyckat.
Försök 7-16. Elektromagnetisk puls genom digital algoritm 16.
Kör 16.
Hypotes korrekt. Atom opåverkad av växlande puls. Elektrolyt stabil.
Försök 16 lyckat.
Försök 7-17. Puls genom digital algoritm 17.
Kör 17.
Hej! Jag tänkte ta en öl med mina studenter. Vill du följa med?
Det hände igen. Det försvann, men jag förstår det inte.
- Kaffe? Den bra sorten. - Sjätte gången nu. Alltid samma sak.
- Och? - Det är inget misstag. Vi skapar det.
- Dekonstruera. En atom försvinner... - Elektron.
Försvann! Dekonstruera. En elektron kan inte bara försvinna.
- Om den förstörs, flyttas eller döljs. - Vi har inte förstört nåt.
Om du hade gjort det hade hela... Du tog bort den eller så är den dold.
- Kol binder inte om elektronen är dold. - Då tog du bort den. Okej.
Jag har bara inte sett det göras så. Vart tar den vägen och hur?
- Kommer det att funka? - Det stämmer med föremålets volym.
- Det borde räcka för en atom. - Var fick du tag i algoritmen?
Jag försökte visa att varierande puls inte påverkade elektrolyterna.
- Ja, men var kommer den ifrån? - Försökt nr 17, påverka en hel atom.
Ingen hypotes.
Ingen hypotes. Kör nr 17.
Vi behöver en större skål.
Det här känner jag igen sen studietiden. Det är enkel geometri.
Men nr 17 är kvantteori.
- Men varför har du med pi? - Jag behövde nåt icke-repetitivt.
- Men du kan inte använda pi så. - Jag ska prova på en molekyl.
- Servern kommer att krascha. - Jag kan spåra en molekyl.
Men vi behöver hjälp med omkodning för att dra mindre ström.
- Om du pratar om... - Kan du fråga henne?
Nej! Hon är... Allvarligt, nej!
"Distribuerande beräkningar" - din dator botar cancer på sin lediga tid.
Din processor jobbar medan du sover. Det här stället har några.
- Får vi använda dem? - Du har klippt dig, Nathan.
Visst, registrera ert projekt och hoppas att många personer loggar in.
Jag gillar det. Du ser mindre bögig ut.
- Distribuerande beräkningar... - Behöver frivilliga.
- Hur många? - Vårt test kraschade servern.
- Vi behöver nåt i petaflops-storlek. - Vad gör ni egentligen där uppe?
- Klarar nätverket det? - Det är inte lagligt.
Det är lätt att använda skolans dator.
En internetmask som kopplar upp folk utan deras vetskap-enkelt.
Men hur sprids den? Det kan ta slut direkt-
- eller så kommer halva världen att donera kapacitet redan på tisdag.
- Vivisektion är mord. - Okej, galning.
- Och du kan fixa det? - Visst, berätta bara vad ni gör.
Jag vill vara med.
Det hon föreslår är olagligt, Ana. Hacka och stjäla servrar.
Okej, vi gör det.
- Och packningen...? - Det löser sig.
- Det gör mig bara ledsen. - Vill du att jag hjälper dig?
Nej, du ska inte missa några lektioner. Kom under lovet till min nya lägenhet.
Du har rätt. Jag kommer då.
- Är du ensam? - Nu? Ja, jag jobbar mest.
- Nathan hjälper mig. Minns du honom? - Snyggingen? Dejtar ni äntligen?
- Det har ju bara gått sju år! - Nej, mamma!
- Några barnbarn på gång? - Jag måste lägga på. Maten är klar.
- Något gott? - Ja, kyckling inlindad i parmaskinka.
Fylld med mozzarella och basilika.
Ja, jag vet. Från det där tv-programmet.
Du är en mes. Det går inte att spåra, den tar sig fram från mejl till mejl.
Den växer exponentiellt. Jag har koll på Norton och McAfee.
- Fan, vad tung den är! - Kom och titta.
Tre, två, ett...
Rent tekniskt flyttar vi ju inte saker. Det innebär rörelse. Vi förstör inte...
Vi bildar inget. Det finns inga spår efter partikeln.
- Vi skickar den nånstans. - Ja, men vart?
Differentialekvationen antyder att vi skapar en ram. Jag ser vad vi gör...
Men inte hur. Är dessa variabler en del av ekvationen, Ana?
Hej då, kulan.
Ja, feedback från elektroderna.
Så ett nummer utifrån matas in i ekvationen?
- En elektrisk svängning. - Så dessa elektroder...
- Så n kan vara...? - Negativ. Har elektroderna rätt vinkel?
- Dina elektroder skapar tre axlar. - I tre dimensioner.
Men istället för så här, definierar du dem så här.
- Som ger x-, y-, och z-axel. - Upp, ner, fram, bak, höger, vänster.
Vi kan markera en punkt var som helst. Genom föremålets dimensioner.
Försök 17-108 för att kontrollera utnoden. Kör diagnostik.
- Om vi vill skicka... - Ett elegantare ord, tack?
- Fasa, teleportera, zappa? - Vi vill "fasa" den hit.
- Är det 40 cm på den positiva x-axeln? - Ja, gå in lite på y negativ.
Så x är 40, åtta enheter, negativ 1 y. Negativ 2.
Hypotesen skickar... fasar föremålet till en plats 40 cm därifrån.
- Och landar med ett duns. - Landar med ett duns. Försök 17-108.
Skämtar du? Vi lyckades!
Vi har flera tester kvar att göra. Men vet ni vad vi har gjort?
- Finansiering! - Masken ger oss kapacitet...
Allt kommer att förändras.
- Allt! Om man tittar på... - Min farbror är fondförvaltare.
- Kan vi göra det stabilt? - Menar du det reella föremålet?
- Processorn klarar inte det. - Skapa ett rum...
- En sfär. - Allt kommer att förändras.
- Med en förbestämd utnod. - En maskhålsteori. Vi -
- har gjort maskhål.
Vi teleportera saker. Gott folk, vi kommer att bli gudar.
- GPS: en är igång i morgon. - Ring Laurence, vi behöver advokater.
- Börja med patent, copyright. - Vi behöver experter, fort.
Och farbror Scott. Säg att vi har en demo... på fredag.
Jag måste lägga på, pappa, men det här är stort.
Tumörer tas ut ur hjärnan direkt. Tänk vad jordbruket kan förändras.
Från ett maskhål på din lantgård och zapp... in i frysen.
Maskhål vid Bangladesh flodslätter och Sahara blommar direkt!
Om det fungerar och inte förstör allt.
Vi tar energi från jordens mitt. Kablar genom hål till solpaneler nära solen.
Jag måste kolla efter cellulosamutation eller molekylär upplösning.
- Vi behöver starta företag, få pengar. - Vi kan få fram mineraler från allt.
- Var ska den här stå? - Gudar! Vi kommer att förändra världen.
Hej, ormbunken. Åh, herregud!
Din min!
Vad har jag gjort?
- Du tuggar på en tandpetare. - Coola killar gör det.
- Är du en cool kille nu? - Ja, faktiskt.
- Vill du se ett trick? - Ja.
- Jag kan få materia att försvinna. - Jaså, minsann?
Är du beredd?
- Tittar du? - Ja.
Bra.
- En gång till. - Jag kollar dig.
- Jäklar! Jag kunde det här förut. - Du borde hålla dig till pianot.
- Mycket bra. - Jag vet.
Vart tog det vägen? I ärmen.
Jaså?
Du misslyckades med flit två gånger. Tredje gången var jag inte uppmärksam-
- så du tog det med din andra hand. Visa mig.
Ja! Jag är ett geni.
- Sex år sen vi studerade tillsammans. - Fysik, andra året.
- Det är länge sen. - Ja, det är det.
Nate.
Testerna är perfekta, DNA och RNA är identiska.
- Du ser bra ut. - Jag sa ju att jag var en cool kille.
Liv har skapat en stabil sfär.
Den är bara 30 cm i diameter. Vi kan inte köra nåt större än.
- Frestande, eller hur? - Det är inte som jag föreställde mig.
Du kan se siffrorna där. Den gör saker med ljus som...
Hur som helst, ställ dig där borta.
- Fasattack! Hallå! - Det finns en möjlighet att...
Ingen kommer att attackera nån, hippie. Tänk hur transport påverkas.
- Om vi kan fasa levande... - Städer förändras.
Folk bor på landet och fasas till kontoret. Resandet förändras.
- Fasa till bergen. - Till stranden, till mamma.
- Till månen. Till ett bankvalv. - Nu snackar vi.
Nathan?
Klokt.
- Det går fort fram. Borde vi... - Vi måste utföra testerna först.
Köpa all utrustning för att genomföra det här lagligt kräver pengar.
Okej, stinkis. Du skapar vi historia.
Farmor? Hej, farmor, det är Liv.
Olivia, ja. Fråga: hur mår Tinkles?
Ja, patenten. De måste behandlas, helst igår. De ska stå i Anas namn.
Allihop. De kommer att vilja se det. Det här är enormt stort, pappa.
Mycket större.
Det är som att uppfinna elektricitet. Större än Google, större än Facebook.
Kan du hjälpa oss, Nate?
Det är det i särklass största som människan har skapat.
Rött klär dig och det du har gjort med håret är jättefint. Säkert.
Det är inte så mycket draktatuering och hacker.
Smart. Inkognito.
Olivia, älskling! Kom in.
Vad kallt det är där ute! Kom in, kom in.
Vad fin du är! Du har tagit bort den där hemska blå hårfärgen.
- Tänker du hämta Tinkles igen? - Hej själv, farmor.
- Jag ville se hur han mådde. - Han mår prima!
Hej där! Jag är Brenda, Olivias farmor. Vilka är ni?
Hej, jag är Ana och det här är Nathan.
De är mina assistenter. Ana är immigrant, så ring gärna gränspolisen.
- Så Tinkles mår bra? - Varför skulle han inte göra det?
Han bröt rumtidens kontinuum och besökte den fjärde dimensionen.
Får det lov att vara lite te?
- Det här stället är helt galet. - Jag visste att släkten var rik, men...
- Du är jättesnygg. - Jag kanaliserar min inre farmor.
Hennes farfar är den elfte greven av nåt.
Allvarligt, kolla in den här.
- Ana. - Vad är det?
- Vill du gå på bio ikväll? - Visst. Vi behöver alla en paus.
Jag menar gå på bio på riktigt.
Vad menar... Jaha.
- Helvete. Jävla kukhelvete! - Kära nån, Olivia!
- Kan ni fatta den här skiten? - Jag kan inte fatta det.
Inte jag heller. Mer te?
Microsoft har lagt ut en patch. De stänger ner internetmasken.
- Hur lång tid har vi? - Högst en dag.
Mötet och demonstrationen är på fredag. Vi får pengar då.
- Inte tillräckligt för det här. - Vi måste göra ett sista test.
Ett som slår allt annat.
- Du föreslår väl inte...? - Jo, vi måste vara revolutionärer.
- Hon har rätt. För att få pengar... - Vi måste göra det nu. Direkt.
Okej, jag gör det.
Världen fungerar inte längre så, Lancelot.
Då så.
Alla system är på. Temperaturen sjunker.
Hydraulik 1, upp. Hydraulik 2, upp. Hydraulik 3... högre, högre. Upp!
Diagnostiken okej. Väntar på att siffrorna ska plana ut.
0,272, 0,99. Siffrorna är inkonsekventa, Liv.
- Kabel 1 är överhettad. Byt till 2, 3. - När jag säger till går vi till fas 2.
Stå still, Ana.
Kan det här kännas mer olycksbådande?
- Du behöver inte göra det. - Jo, det behöver hon.
Slappna av, andas ut. Skrik åt värdena sen.
- Jag är otroligt rädd. - Var inte det. Det är ju du!
Föreställ dig Nobelpriset. En sista sak...
- Tänk om jag får tentakler! - Eller testiklar. Håriga...
Vi transporterar materia genom ett maskhål.
- Oförändrat. Det passerar oförändrat. - Och? Vi måste köra nu.
Bara materia. Tänk om...
- Vad då? - Inget.
Lycka till.
Nate?
Du är skyldig mig ett biobesök, tuffing.
Lycka till.
Okej, på tre, två, ett...
"Påminnelse. Resultaten av experimentet skulle in i fredags."
- Jag är James. Har du tid en stund? - Ledsen.
Var inte det. Jag skämtar. Känner du till det här stället?
- De utför experiment på djur. - Inte idag.
- Kanske nästa gång? Vad heter du? - Ana.
Jag hade en kanin som hette Ana.
- Du sysslar med vetenskap, eller hur? - Vi använder oss inte av djur.
Jag stödjer verkligen er sak, men inte idag.
- Hej, igen! Hur mår du? - Jag ska inte dricka så mycket.
Jag minns inte ett skit. Jag hoppas att jag inte...
Bra.
Vi har förlorat nästan all kapacitet. Tillbaka till atomer.
- Allt? Det gick snabbt. - Gjorde det?
Den där grejen får vi lägga ner för tillfället, men vi har datormodeller.
Ursäkta, vi har modeller så vi kan köra analytiska tester på servern.
- Tills vi får pengar? - Ja, precis.
Men allt gick väl bra?
- Nate? - Ja, självklart. Varför frågar du det?
Okej, hur gör vi nu?
Hur vi gör? Först och främst, hur går det med testerna?
- Tester? - Du är ju kemist. Du ville ta prover.
Minnen. Så många underbara minnen.
Minns du videon från dina Lego-foton? Jag packar ner den också.
- Nej, mamma. - Du kan kasta det du inte vill ha sen.
Det blir bara extrajobb för oss båda. Släng den eller ge till välgörenhet.
- Och serietidningarna? - Lägg dem i bagageluckan.
- Bagageluckan? - Allt måste få plats där.
- Men jag har så mycket grejor. - Det är poängen med bagagelucka.
Okej, ta det lugnt.
Hur är det annars?
Det är...
Det är bara bra. Lite förkyld bara.
- Jag mår bra. - Jobba inte för hårt. Ring mig!
Jag saknar dig.
Hallå?
Snälla, lämna kvar mina saker och gå.
Snälla, ta inte mitt arbete. För helvete!
Vem är du?
Jag behöver inte ringa polisen. Jag vill bara ha mina saker.
Det är bara mitt arbete. Det betyder inget för dig. Snälla?
Bra.
Är allt som det ska, Ana? Ditt meddelande gjorde mig orolig.
- Det måste vara sent hos dig. - Meddelande?
Det var inbrott hos mig. De tog min dator och några andra saker.
Är du oskadd? Var det mycket av arbetet?
Det finns backup på labbet. Det var foton och minnen också...
Ring polisen. De måste få reda på att det har hänt.
Jag hittade en sak som jag tänkte skicka. Den kommer att muntra upp.
Jag älskar dig. Såna här saker händer. Tack och lov att du är oskadd.
Men ring polisen! Du vill inte att nåt pervo går igenom dina foton.
Jag ska ringa, mamma. Jag älskar dig också.
Kan jag inte ens anmäla mitt kort stulet? Det är ju löjligt!
Jag vet inte!
Ja, okej. Mitt pass?
Kan jag få ditt namn och nummer?
Okej, Jim. Jag gör det imorgon.
Ja. Nej! Tack.
Varför tar du det inte på allvar? Någon stal vårt arbete.
De kommer ändå inte att fatta nåt. Och du...
Efter experimentet minns jag ingenting!
Blev jag överfallen på vägen hem? Mitt hem är förstört, mitt huvud värker...
- Oroa dig inte. - Det gör jag inte.
Jag vill bara veta vad som hände.
- Något gick snett under experimentet. - Nej. Imorgon har du glömt allt igen.
- Det är egentligen inte så farligt. - Du beter dig konstigt, Nate.
Mitt pass, mina betalkort, allt mitt arbete.
- Det är nåt som inte stämmer. - Skit också. Nu ska vi se.
- Vad händer? - Kolla era mejl. Vi har alla fått det.
- Jag behövde fundera på det. - Innan du diskuterade med oss?
- Någon stal min dator. - De gjorde visst det!
- Omöjligt att spåra, sa du. - Universitetet är ett stort ställe.
- Liv, vi kan inte... - Det här är ett stort ställe.
Någon kommer att ställa frågor. Hur tror du det går?
- Jag släppte inte ut henne. - Vad är GCHQ?
Vad är det för fel på er?
Regeringens kommunikationsavdelning. De hanterar cyber-terrorism.
- Hur oroliga borde vi vara? - De kan inte spåra det direkt till oss.
Såvida vi inte gör nåt väldigt korkat.
Hur många dagar har det gått? Sen experimentet?
- En enkel fråga. Jag kan kolla det. - Kan du sluta med det där?
- Två veckor, tror jag. - Tror du?
Okej, tack för hjälpen.
- Vad är det där? - Anteckningsblock. Jag glömmer saker.
- Du blev överfallen, rånad. - Jag antecknar det. Bra att ni bryr er.
Det gör vi. Varför tror du att vi jobbar så hårt?
- Med vad? Varför får inte jag hjälpa? - Hjälpa till? Toppen!
- Hur går det med testerna? - Vilka tester? Jag minns inget!
- Du ska ta prover och se om maskhål... - Har jag inte redan gjort det?
Varför är den låst? Den är aldrig låst.
- Har du inte nycklar? - Nycklar? Det finns inga nycklar!
Ta det lugnt. Jag ska fråga vaktmästaren.
- Jag drömde om det där rummet igår. - Någon måste ha låst den.
Vem mer har varit här inne?
- De har min dator. De kanske stjäl... - Vi är jämt här.
Ingen är ute efter vårt projekt. Var inte så paranoid.
- Mitt projekt. - Ja, Ana, ditt projekt.
Mår du bra? Du åt ingen lunch. Vila lite.
Jag tar hand om proverna så kollar vi dem i morgon bitti. Okej?
Nate?
- Bråka inte med henne. - Hon retar mig.
Hon är bräcklig, men fortfarande smart. Hon ska inte få förstöra det här nu.
- Var fick du tag i den där masken? - Släpp mig, din mördare.
- Hej! - Ledsen...
Var inte det. Gör du oss sällskap idag?
- Jag måste hem. Vem har apmaskerna? - Ana? Vi vet.
- Hur vet du vad jag heter? - Vi vet att ni utför experiment.
- Antingen gör du det rätta... - Annars? Hotar du mig?
- Ska jag ropa på polisen? - Varsågod.
De tar sig ut genom ett fönster där bak. Tre stycken, ser du dem?
Nej, det är tomt här. Jag går upp en våning.
Hallå?
- Hej, Ana! Hur känner du dig? - Hur vet du var jag är?
- Jag vet inte var du är. Är du hemma? - Ute. Jag mår inte så bra.
Gör det fortfarande ont i huvudet?
Mitt huvud? Det är ingen fara.
- Jag måste prata med dig, Nate... - Jag vet, det är därför jag ringde.
Jag är i London imorgon, men vi kan äta middag när jag är tillbaka.
- Med Liv? - Du och jag. Sushistället vid nio?
Ana? - Jag sa ja.
Skriv ner det. Det finns en penna vid musburen.
Problem med minnet och drömmar
Du borde äta. Du ser hemsk ut.
Inte på det sättet, men jag förstår inte varför du inte äter.
- Vad är det som händer? - Vad menar du?
Du vet vad jag menar, Nate. Vad är det som händer?
- Det kanske du kan berätta för mig. - Gör inte så.
- Gör det inte svårt för mig. - Jag vill inte försvåra för någon.
- Berätta då vad som händer. - Jag vill att du säger vad som är fel.
- Varför är du paranoid? - Det är inte paranoia, Nate!
Det är nåt fel med mitt minne.
- Du fick ett slag. - Då borde jag träffa läkare.
Nej, det har med maskhålet att göra.
Du träffar ju en läkare. Du ska göra skiktröntgen om två veckor.
Ska jag? Det är det jag menar.
Jag har problem att minnas saker, som hände nyligen.
Det testade vi med mössen och katten.
Jag vet inte vad det är. Och ni två är inte till nån hjälp.
Ana!
Du har redan sagt allt det här förut. Alltihop. Till oss.
Jag vill att du slutar med dina efterforskningar, Ana.
De där detektivfasonerna är farliga.
Myndigheterna och masken... De täcker skicka nån att undersöka.
Jag vill att du litar på mig, Ana.
Minns du två somrar sen när vi klättrade med rep vid stenbrottet?
Minns du att jag fastnade, riktigt ordentligt?
Jag var rädd och jag tror att jag till och med grät lite.
Du grät mycket, Nate. Jag visste inte att vuxna män kunde gråta så.
Jag var rädd.
Men du lugnade mig och fick ner mig till slut. Jag litade på dig.
- Jag litade på att du inte berättade. - Det gjorde jag inte.
- Förutom mamma. - Berättade du för din mamma?
Visst, hon är ju min mamma. Hon tycker att du är söt.
Jag vill att du litar på mig.
Sluta med efterforskningarna.
Det är bra. Men jag vill att du skriver ner det.
Skriv ner det.
"Sluta med efterforskningarna. Lita på Nate, lita på Liv."
Snälla, Ana?
Om jag bad dig att kyssa mig nu, vad skulle du göra då?
Varför äter du inte? Du borde verkligen äta.
- Jag är helt utmattad! - Jag också.
- Silkesmasken lever. Den bygger bo. - Det kallas puppa, Nathan.
Din enda vän i hela världen.
Är allt som det ska?
Letar du efter nåt?
- Vet du vad det här kan betyda? - Ingen aning.
- Vad betyder det? - Du skrev det. Det är ett primtal.
- Var är min kamera? - Hos mig.
- Jag digitaliserar experimenten. - Du sa åt honom.
Jaså minsann? Kan du ta hit den igen?
Det hjälper om jag ser vad vi jobbat med.
- Vad jobbar du med? - Jag försöker strömlinjeforma koden.
Så vi kan köra generatorn utan alla dessa olagligt förvärvade processorer.
Du kan väl ringa din mamma? Hur mår hon? Hur gick flytten?
Min mamma? Är hon inblandad i det här?
Jag fattar att ni vill ha mig härifrån, men varför nämna min mamma?
Vad är det som pågår? Jag drömmer om den här dörren!
Det är bäst att ni kommer.
Universitetsrektorn är här.
Som jag sa...
Den skadade miljoner, hundratals miljoner datorer.
Tydligen. Och den har spårats till det här universitetet.
Från den här fakulteten och en IP-adress i den här byggnaden.
Bra jobbat. Ni har lyckats skapa något av vikt.
Det här är mr Stovington från GCHQ.
Han kommer att förhöra alla här. Var snälla och samarbeta.
Ni får ha en lärare närvarande om ni så önskar.
Ana!
Ana! Herregud, ta dig samman.
Den där polisen... Berätta en gång till hur vi lyckas undvika fängelse.
- Hon klarar inte ett förhör. - Det går bra.- Eller hur, Ana?
- Var är våra patent? - Vad för nåt?
Patenten? Ni stjäl mitt projekt!
- Ursäkta? - Vilket namn står dokumenten i?
- I ditt namn. Min fars advokat har dem. - Vad har ni gjort med mig?
- Jag varnade dig... - Liv och jag försöker hjälpa dig.
Du sa att maskhålet kunde flytta materia. Vad handlade det om?
- Jag minns inte. - Att endast materia kunde flyttas.
- Gå hem och lugna ner dig. - Men tänk om vi är mer än materia.
Tänk om en del av mig inte är massa. Tänk om jag förflyttades men...
- ...min själ lämnades kvar. - Jag fixar inte det här.
Hör på dig själv. Du anklagar oss för stöld och nu pratar du om din själ.
- Du är helt jävla galen. - Håll tyst, Liv!
Vi försöker faktiskt hjälpa dig. Vi bryr oss... Ana? Helvete...
Ana? Två gånger på samma dag! Vilken tur jag har. Är allt okej?
- Hej, mamma. Har jag betett mig... - Konstigt? Ja, det har du!
Är allt som det ska? Vad sa du om lösenord i morse?
- Hur sa? - Jag kanske börjar bli som pappa.
Nej, i morse. Har vi redan pratat en gång idag?
- Är det säkert att du... - Vad för lösenord?
Du sa att jag inte skulle prata med dig om du inte sa lösenordet.
- Vad var det för lösenord? - Det var...
Ana? Är det verkligen du?
Självklart. Mamma?
Du sa att jag inte skulle lita på dig om du inte sa ordet.
Du är min mamma. Det krävs inte ett lösenord för att prata med dig.
- Men lyssna inte på mig om jag... - Jag måste lägga på.
Det är någon vid dörren.
Prata med mig när du känner dig bättre.
Nate, jag är hemskt... Förlåt mig!
- Jag trodde du var nån annan. - Ingen fara.
- Vad läser du...? - Neurologiska skador.
- Lycka till. - Tack.
- Ursäkta, får jag fråga en sak? - Jag har pojkvän.
Nej, oroa dig inte. Jag funderar på en sak. Har människans minne massa?
Om man kunde radera någons minne, skulle då hjärnan väga mindre?
- Jag vet att det är konstigt... - Nej, det är en intressant fråga.
Ingen aning, faktiskt. Har du googlat?
- Det vill bara sälja usb-minnen. - Väger de mer när de är fulla?
Nej, det kan jag inte tänka mig. Det är ju bara ettor och nollor.
Jag tror hjärnan jobbar på samma sätt.
Elektricitet som stängs av och på. Som ett tomt batteri.
Det har samma massa som ett fullt.
Så minnet är som elektricitet, men elektricitet är elektroner.
Och elektroner har massa. Tack!
En sak till. Är vi mer än bara minnen? Vi föds utan och dör med massor.
Så när vi pratar om att ha en själ kanske vi bara menar...
Ursäkta, du är upptagen. Tack ändå.
- Lycka till med ditt arbete. - Tack.
HÅLL DIG VAKEN
SJÄL
Någon som har nyckel. Jag väntar.
De förhör alla. Någon bröt sig in i kemilabbet. Säkert drogrelaterat.
- Demonstranterna är vidriga. - Eller hur? Det här är ju Oxford!
Tracy sa att de tänker gripa nån idag för den där internetgrejen.
- Ana? Har du... - Jag varken litar eller tror på dig.
- Har du hört om inbrottet? - Ja.
En demonstrant fastnade på film för en vecka sen, men man såg inte ansiktet.
- Din idiot! Varför bryter du dig in... - Ni vet att det är nåt fel på mig.
- Ja, det stämmer. - På grund av den där?
- Det är komplicerat. - Det är inte som du tror.
Vad tror jag, Nate? Berätta för mig.
Jag är som en galen person. Vad ni än gjorde med mig så fungerade det.
Det är nåt som inte stämmer, men vi vet inte hur...
Du ljuger. Ni vill ta över mitt projekt men det är mitt. Jag avslutar det.
- Vad har du gjort nu, Ana? - Nån ringde vaktmästaren.
Vi behöver nycklar till förrådsrummet. Kan du öppna?
- Ana. - Nathan?
- Du har redan fått nycklarna hit. - Nej, jag tror inte...
- Vi stod precis här. - Kan du öppna dörren?
Inte utan nyckel. Om du har tappat bort den måste jag hämta en lärare.
Det behövs inte. Vi hittar den.
Vad fan sysslar du med? Vi bröt mot lagen.
Det är fullt av poliser här och du tar hit nån jäkla vaktmästare?
Tänk om han går till rektorn och hon tänker: "Det är nåt konstigt här..."
- Liv! - Skit på dig!
Jag har fått en hjärnskada och ni vägrar hjälpa mig.
Sa jag inte åt dig att hålla käften? Ni kan båda dra åt helvete.
Hej, ms Carter.
- Borde jag ha advokat? Är jag gripen? - Nej, inte alls.
Vi vill bara ställa några frågor. Ni har förstås rätt till en advokat-
- men då måste vi åka ända till andra sidan stan-
- och fylla i en himla massa papper. Det är faktiskt ganska långtråkigt.
Var vänlig och följ med.
Får det lov att vara en jordnöt?
Min teori är att man kan avgöra om en man, eller i ert fall en kvinna-
- är skyldig eller inte baserat på deras reaktion när de erbjuds en jordnöt.
- Nej, tack. - Inte?
Säkert?
Okej.
- Så... - Så?
Så vad tror ni?
- Om vad? - Klarade ni mitt jordnötstest?
Jag skojar bara. Jag ber om ursäkt.
Men ni skulle bara veta hur många män som har erkänt föräldramord-
- efter att jag erbjudit dem jordnötter. "Jag dödade min mor!"
Det är som... ett trolleritrick.
Hur som helst, tillbaka till ordningen.
Sir, jag är väldigt upptagen och...
Jag vet, ni är väldigt svår att nå. Ni har väldigt knepiga arbetstider...
- Kan vi ta det här en annan gång... - Känner ni igen det här?
- Vad är det? - Jag ska vara ärlig.
Vi är inte ute efter internetmaskens skapare. Vi vet att ni skrev den.
Men vi vet inte vad den gör.
Trodde ni att 800 miljoner människor skulle kunna hjälpa er-
- och att ingen skulle få reda på det?
Jag har inte mått bra.
Men jag vet inte vad det där är. Jag är kemist, inte programmerare.
Vi vill bara veta vad det är, ms Carter.
Anarki som stoppar upp systemet. Är ni en del av det?
Jag vet inte vad du pratar om. Anarki? De där är inte mina vänner.
Du kan väl fråga dem?
Vi har samlats här i dag av en enda anledning.
Ana? Det här är Ana som vi har berättat om.
- Hon är amerikan. - Är hon?
- Det förklarar saken. - Tänker du inte ansluta dig?
Uppenbarligen inte. Men vi gav dig alla chanser.
- Vad är det här? - Då ska vi se. Ett halvt dussin möss.
Bara möss. Sen kaniner, men du har lämnat en rad tom, Ana.
- Vad gjorde du med dem? - Vad gör ni med dem därinne?
Vittnet har sett dig bära in en katt, men var finns dokumenten för det?
- En katt? Det är inte lagligt, Ana. - Ni skulle se vad de har byggt därinne.
- Hör på nu... - Borde vi titta på hennes labb?
- Vi har allt vi behöver, Ana. - Vi stänger ner ert arbete.
Mina anteckningar!
Vad är det för fel på mig?
- Hej! Jag glömde en sak här sist. - Kom in!
- Vill du ha lite te? - Gärna.
- Ana! Hur är det? - Toppen!
- Var är du? Kan du komma till labbet? - Jag ville bara att ni skulle förklara.
Vi har förklarat för dig massor av gånger, men du glömmer hela tiden.
Kan du inte bara komma tillbaka till labbet?
- Ana? - Hej då, Nathan.
Jo, det gör hon. - Slappna av, djupt andetag.
- Vi fasar materia genom ett maskhål. - Oförändrat.
- Och? Vi måste göra det nu! - Det är bara materia. Tänk om...
- Vad då? - Inget.
Nate?
Du är skyldig mig ett biobesök, tuffing.
Då så. På tre, två, ett...
271 lyckat. Värdena är ofullständiga, vi kunde inte kartlägga undergrupper.
Maskhål öppet för länge, det måste stängas direkt. Gravitationsrubbning.
Vi har ett problem.
- Vad gör du här, Ana? - Jag... Vad gör du här?
- Det är mitt rum. - Hur visste du att jag var här?
- Det är mitt rum. Jag kom hem. - Du var ju på labbet.
- Hur visste du att jag var här? - Hör på mig, Ana...
- Hur visste du att jag var här? - Herregud! Du sa det till mig.
Du har sex med Liv vilket jag struntar i, men du är ju inte korkad.
Det sårade mig. Jag trodde att du och jag...
Glöm Liv!
Det är du som rotar bland mina underkläder.
- Vi förstod inte hur det påverkade dig. - Påverka? Jag håller på att bli galen!
Jag varken äter eller dricker. Jag har inga minnen och måste anteckna.
- Du kan få tillbaka dem. - Jag vill inte ha dem tillbaka!
Är jag galen? Jag gör saker bakom ryggen på mig själv.
Snälla, lägg ner vapnet. Följ med till labbet så förklarar vi där.
- Förklara nu. - Nej, du kommer att glömma.
- Liv har skrivit om algoritmen. - Vad händer? Vad är det där?
Vad är det där? Varför äter jag inget? Varför minns jag inte?
- Svara. - Hota mig inte. Jag vill hjälpa dig.
Svara i telefonen. Vill du att jag litar på dig?
- Nej, jag är med henne nu. - Vem är det?
- Jag går nu.
Det här är Ana Carter... Ana Carter...
- Det är nåt som inte stämmer. - Allt förändras.
Vi kommer att bli gudar.
Du kan väl ringa din mamma? Hur mår hon? Hur gick flytten?
Vill du se ett magiskt trick?
Trodde du att 800 miljoner människor skulle hjälpa dig i hemlighet?
Jag håller på att bli galen!
- Är det verkligen du? - Vill du gå på bio ikväll?
- Du är kemisten. Har du tagit prover? - Jag hittade nåt igår.
- Ana, tack och lov! Var är Nate? - Jag sköt honom!
- Du har inte skjutit nån. - Hjälp mig. Jag har tappat min själ!
Känner jag... Visst ja, jag körde jordnötsgrejen på er. Ursäkta.
Ms Carter? Jag vet inte varför jag gör så där.
- Hög som ett hus. - Nej! Det är ett maskhål. De har sex!
- Har du gjort nåt dumt? - Nej, konstapeln. Hon mår bra.
- Jag har tappat min själ. Jag såg det! - Visst, nu går vi in.
Nej!
- Det var du som gjorde det mot mig! - Jävla mupp. Kom igen nu.
Nej!
Jag försöker hjälpa dig, Ana!
Din tacksamhet lämnar en del att önska.
Nate! Jag hittade henne i folkmassan. Vad har hon gjort mot dig?
- Jag har blivit galen. - Nej.
Jag har det, Nate. Jag lovar.
Jag ser saker som inte kan vara verkliga.
Jag har skadat mig själv och dig.
- Vi förstår vad som hände. - Såg ni videon?
- Var det min själ man såg? - Sluta! Det där hjälper ju inte.
Minns du experimentet?
- Ja. - Vi behövde värden.
För att få en datormodell. Men hålet var öppet för länge och skapade vakuum.
Maskhålsteorin går ut på att rymd och tid böjs och skapar en väg här.
Vi, vår maskin, algoritmen inducerar en händelsehorisont vid utnoden.
Ett matematiskt svart hål som drar föremålet igenom.
Gravitationen förvrängde värdena.
Du minns väl första försöket? Efter det bestämde vi alla -
- att vi måste få fram siffrorna.
Vi var tvungna att hitta ett sätt att stänga av exakt i rätt ögonblick.
Vi var tvungna att... Ja, maskens värden minskade.
Vi måste se till att det inte stängs i ögonblicket min massa gick igenom.
Vi använde vågens sensor för att stänga av generatorn i exakt rätt sekund.
- Det var din idé. - Vi gjorde testet igen.
Jag gick igenom en andra gång. Men sen...
Efter det minns jag inte vad som hände.
- Vad då? - Fortsätt titta.
Vi har ett problem.
Där är utnoden med vågsensorn av. Är vi klara?
- Går det inte för fort fram? - Ingen fara.
Vi har bara några sekunder på oss. Det är nu eller aldrig.
Vi behöver det här. Det går bra.
Okej, på tre, två, ett...
- Liv! - Helvete!
Vad i helvete!
- Vad är jag? - Ana...
- Är jag är en klon? Berätta för mig. - Vi måste visa dig.
Ta det lugnt, Ana!
- Varenda gång! - Herregud, du är inte en klon!
- Jag såg dem... - Du är ju kemisten, din idiot!
Alla prover som du tog... Där är mikroskopet.
Säg åt din flickvän att skriva ner resultatet den här gången.
Nej, du behöver inte.
- Och? - Öka upplösningen.
- Den fungerar inte. - Jo då.
Det finns inget här. Det finns ingen...
- Det är komplicerat... - Du är en avvikelse, ett kvantmisstag.
- Gör det inte värre, Liv. - Jag är urtrött på att vara "skurken"!
Jag har knappt sovit på en månad för att kunna lösa detta.
Och det antal gånger som det där miffot kommer in -
- och skjuter på mig! Var fick hon vapnet ifrån?
Du är ljuset, Ana. När vi viker rummet och drar dig över händelsehorisonten-
- drar vi dig snabbare än ljusets hastighet, det är så maskhål fungerar.
Du är ljuset som blev kvar.
Det är inte möjligt. Jag är mer än en kopia!
Jag tänker... Jag tänker i detta nu!
Jag har känslor. Jag är.
Vi förstår det inte heller. Du är ljus.
Du har fotonmassa. Du avger strålning.
- Du existerar. - Jag är bara inte verklig...
Inte i normal mening. Det är därför du inte får minnen eller äter och dricker.
- Det är därför du drömmer... - Mina drömmar är levande.
Som om jag ser dem genom någon annans...
Berätta. Jag vet vad som händer sen.
Hej.
Förlåt att jag knuffade dig i gränden.
Hela den där dagen var...
Jag var så rädd.
Du minns visst inte.
- Och hon? - Hon har massa.
Hon existerar. Hon är den riktiga Ana.
Nej... Skitsnack! Säg inte så...
- Hur kan jag inte vara? - Det är svårt för mig också.
- Jag känner mig ihålig, som nåt saknas. - Ja, en själ.
Jag äter, går omkring varje dag och minns vad jag gör.
Jag minns vad du gör. Jag drogs igenom.
Jag är verklig.
- Det ordnar sig. Vi är nästan där. - Jag vet.
Men var inte ledsen.
Det kommer att ordna sig.
Algoritmen har skrivits om och vi ska prata med henne.
Med mig, menar du?
Kan vi låta bli att prata om det?
Vad hände? Ni två, bara så där?
- Jag har varit kär i dig länge. - Varför hon och inte jag?
För du är inte verklig.
- Vi kan fixa det. - Vi öppnar maskhålet igen.
Jag har skrivit om koden som nu definieras utifrån massa.
- Du har ingen massa, så vi skickar dig. - Skicka mig vart?
Ingenstans, egentligen.
Det är som att slå sönder en spegel.
Din spegelbild tar inte vägen nånstans, den är bara... borta.
- Ni vill döda mig. - Det går inte att döda dig.
Du är min spegelbild. Du öppnar ögonen och finns här inne.
Jag är verklig, jag existerar!
Jag existerar. Jag vill inte dö!
- Mamma? - Hej, det är jag...
Jag älskar dig så mycket. Jag säger det inte ofta nog.
Var inte fånig. Jag älskar dig också. Är allt som det ska?
Jag minns så många saker. Jag minns huset...
Och när pappa fortfarande bodde där.
Jag minns hur det doftade träolja på hans kontor.
- Kommer du ihåg? - Så klart jag gör.
Minnen är underbara. Fick du mitt paket?
- Minns du att vi spelade piano? - Ja.
Hur kan jag inte vara verklig om jag minns dessa saker?
- Varför? - Så vi kan visa pappa.
Det hjälper honom att minnas. Är du beredd? Som vi övade på.
- Så där? - Ja, precis så!
- Sluta inte nu. - Si, mi capitan.
Mamma? Jag lyssnar på det nu.
Jag ringer i morgon.
- Jag älskar dig. - Mamma! Mamma!
Mamma, jag älskar dig så mycket!
Och alla saker jag har gjort? Mina minnen, det som gör mig till mig?
De är mina, inte dina.
Alla saker som du har gjort finns här.
Kan jag inte få stanna här? Jag kan sova där inne. En sista...
- Du kommer inte att minnas. - Vi har försökt förut.
Vi höll dig inlåst här i början. Men du glömde hela tiden allt.
- Det var hemskt. Du skadade dig själv. - Och oss.
- Det var lättare att ha dig där ute. - Det var...
Fruktansvärt, jag vet. Jag kände det. Varje dag.
Är du okej?
- Nej, inte direkt. - Jag vet.
Ja, du gör väl det?
Jag är rädd.
Vad då?
Titta på oss. Här sitter vi som två normala människor.
Det känns som jag behöver säga nåt djupsinnigt.
Om jag vore i din situation... Om jag vore du...
Jag vet inte om jag skulle klara det. Jag tror inte det.
Det skulle du.
Tack. Du är en skitstövel.
Om jag tycker det gör även hon det.
Kom igen då.
Kör!
Tre, två, ett...
- Skål! - Och projektet?
- Vi stänger ner det. - Nej! Utveckling går inte att stoppa.
- Annars upptäcker nån annan det. - Även efter...
På grund av det! Förbjuder vi bilar för att folk krockar?
Eller el för att det ger stötar? Jag har min skiktröntgen på torsdag.
Sen kör vi på. Trodde vi verkligen att vi skulle slippa barnsjukdomar?
- Och internetmasken, utredningen? - Jag lägger skulden på nån annan.
Jag behöver bara nån med motiv.
Vi har massvis med tester kvar. Vi måste gå framåt och då krävs pengar.
Finansiering. Du sa att mötena är bokade?
Bra! Kommer du ihåg alla häftiga grejor som vi skulle göra?
Titta här! Allt kommer att förändras.
Var lite uppmärksamma! Kan vi äta nåt? Jag är utsvulten.
Det där var fantastiskt. Eller hur?
- Vilken duktig tjej. - Var det okej?
Du var helt suverän!
Och nu till det bästa. Vi kan spola tillbaka och lyssna på det igen.
- Får jag ge det till pappa? - Visst, när han kommer tillbaka.
Du kan göra vad du vill.
Tryck nu där för att stänga av.
Översättning: Karin Hagman www.ordiovision.com