www.titlovi.com
Ne, ne, ne. Stanite iza mene.
To će biti 50 kruna. -Ne. Biće 35 kruna.
To važi samo ako se kupe dva buketa.
Dušo, treba mi samo jedan.
Pola od 70 je još uvek 35.
Jedan buket košta 50 kruna. Dva buketa koštaju 70 kruna.
To nije u redu.
To je ludost. Prijaviću ovo zastupniku potrošača.
Da li je šef ovde? -Nije, na ručku je.
Na ručku? Bolje da uči da računa.
Dve cene za istu stvar? To je obična ludost.
Ali, samo da znaš...
Dva buketa neće postati navika.
Nedostaješ mi.
ČOVEK ZVANI OVE
Nesposobnjaković!
Neka taj pas prestane ovde da piša. -Ne slušaj pakosnog starca.
Anderse! Stari je pokušao da ubije Princa.
Šta si radio sa psom? -To nije pas.
Izgleda kao gojzerica s očima.
Ne šetaj životinje ovuda. -Ne mešaju u ovo policiju.
Zar mu ne možeš nešto reći? Ti si predsednik u upravi.
To sam i uradio. -Ne, ozbiljno.
Dobro jutro.
Sve u redu? Jesi li za razgovor?
Ove! Možeš li na trenutak? -U kancelariju.
Sad ćeš biti unapređen. -Šta?
Sve u redu? -Da.
Koliko dugo radiš ovde, Ove? -43 godine.
Sranje. -Sranje.
Preuzeo si posao od oca? -Da.
Imamo ponudu za tebe.
Imaš samo 59 godina. Možda želiš nešto drugo u svom životu.
Sugerišete 43 godine na istom mestu?
To...
Hoćete da me šutnete. -To nije tačan izraz.
Ali podseća na to.
Želimo da ti ponudimo jedan program. -Obrazovanje u državnoj režiji.
Jedan korak dalje. -Digitalizacija ide sve dalje.
Da, ali onda imam predlog.
Zar nije onda najlakše da samo ustanem i odem?
Dobro. Onda samo tako recite.
Čekaj, Ove. Imamo oproštajni poklon.
Baštenska lopata.
Moraš preseliti pretplatu kad ideš na putovanje.
Tamo nema telefona. -Šališ se?
Smiri se. Hajde.
Oprezno. Halo, halo!
Stop. Stop! Stop!
Šta kog đavola...
Vozi još malo napred, Patriče! -Šta radiš to?
Nije baš pametan. -Ovde je zabranjena vožnja.
Zar ne znaš da čitaš švedske znakove? -Jesi li ti slep? Zar sam ja vozila?
Drago mi je, Patrik.
Možeš se zvati Miki Maus, ali ako se ne vratiš...
Okreni se i gledaj u retrovizor.
Šta kaže? -Nemam pojma. To je persijski.
Zar nije lepo?
Ne... Ne, halo!
Ne, ne! -Udario sam u nešto?
Napolje, smesta! Stani negde da nisi na putu.
Zapamti... -Hvala. Ja znam da vozim auto.
Šta je sad? -Kamera otpozadi.
Kamera? Koja jebena kamera?
Zdravo. -Zdravo.
Mama!
Zadnja kamera? Ti ne bi smeo ni kasetofon da imaš.
Peter! -Idioti.
Ne mogu da nađem jaknu.
Peter! Peter! -Da.
Dođi! Peter! -Šta želiš?
PARKIRANJE APSOLUTNO ZABRANJENO!
Nestani!
Uzeo si moj bicikl? Mogu li ga dobiti nazad?
Zar to nije ženski bicikl? -Od moje devojke je.
A gde ona živi? -U 142.
Kod komunista koji ne sortiraju smeće?
Može sama da dođe po njega. -Samo sereš.
Da mu ostavim svoj bicikl? -On je čudan.
Pozdrav, Ove. Sve u redu?
Zašto svi pitaju da li je sve u redu? Zašto ne bi bilo?
Ne radiš. Podne je, a ti nikad nisi bolestan.
Želiš nešto? Ili voliš da pričaš o svom životu?
Hoćeš sa mnom da ručaš?
Idiot!
Jebeni manijak! Ovde je zabranjeno voziti auto!
Nešto si rekao, ili? -Da, ovde je zabranjeno voziti auto.
Je li? Ja imam dozvolu. -Đavola imaš.
Pozdrav. -Vozi! -Beži odavde!
Nešto nije u redu?
Ako imaš posetioce, parkiralište za goste je tamo.
Tako smo odlučili.
Bili su iz komune. Dovezli su Runea kući.
Hladno nam je u kući. Možeš li malo da pogledaš?
Ne. Uzmi pokrivač.
Oprosti što nisam došao juče kako sam mislio.
Jednostavno nisam mogao. Bio je cirkus kod kuće.
Doselili su novi stanari preko puta.
Šokirala bi se kakvi su ljudi danas. Niko ništa ne može.
Ne znaju da voze prikolicu unazad, ili da promene gumu.
Ali kad pitaš najjednostavniju stvar na svetu, onda su na ručku.
Zamisli to. Uskoro ćemo imati zemlju u kojoj su svi zauzeti jer su na ručku.
Imaš sreće što nisi deo toga.
Pojavio se s belim autom. Potpuna budala.
Nema reda ako nisi kod kuće.
Ako požurim možda se vidimo danas.
Nedostaješ mi.
Šta je sad, kog đavola?
Da? U čemu je stvar?
Imamo pirinač i piletinu. -Prodaješ pirinač?
To je samo malo hrane da se zahvalimo za pomoć.
Iranska hrana sa šafranom. Prokleto dobro. Parvaneh ludački dobro kuva.
A ja sam ludački dobar u...
Prikolica je otišla, video sam poruku. Bila je to naša greška.
Mislili smo ako si možda gladan. -Nisam.
Onda ćemo baciti. -Ne, ništa se ovde ne baca.
Pomislili smo da možda imaš merdevine. -Naravno da imam.
Ovde svi treba da imaju merdevine. To stoji u pravilniku, u stvari.
Ako ste upoznati s njim.
Možda bismo onda mogli... da ih pozajmimo?
Osećaš se sigurnije sa čovekom koji je stalno kod kuće.
Evo pomoćne noge.
I uputstvo za upotrebu.
Pa... Dođavola!
Da li imaš insekt ključeve? -Imbus ključeve.
Ne, insekt ključevi.
Kakve veze imaju s insektima? Šest stranica, imbus ključ.
Guglaj.
Ove? Možeš li sad da pogledaš grejanje?
Ako lepo zamolim? -Probaj da odzračiš radijator.
To je u pitanju? -Ćao. Ja sam Parvaneh.
Moj muž Patrik. -Drago mi je da upoznam nove komšije.
Bože, kako je ovde lepo. Raj za decu.
Prokletstvo. Zar niko više nema posao?
Hoćeš da prozračiš radijator? -Odzračim.
Čovek ne prozračuje radijator. Čovek ga odzračuje.
Rune je možda trebalo da me pita oko grejanja pre nego što je izveo puč.
To nije bio puč. -Bio je udar, eto šta!
Hoćeš li pomoći? -Da, da.
Ove je bio predsednik u upravi, onda su svi glasali za mog Runea.
Parvaneh! Gledaj. Ovo je dobro...
Ne diraj to. To je za Sonju.
Stvar je u tome što je ona sedela u... -Sad začepi! Tišina!
Sad je dosta! Bežite odavde, svi! Idite kući!
Nestanite!
Raj?
Ove?
Ove? Možeš li doći da vidiš nešto?
Da. Treba li da dođem?
Ove?
Baš dobra polica. -Da.
Koliko knjiga imaš?
Ove ovde, u fioci u kuhinji i još one u skladištu.
Napraviću još jednu.
Kažu da mozak radi brže kad umire.
Kao da su utisci o spoljašnjem svetu postali usporeni.
Imao sam vremena za razmišljanje. Uglavnom o radijatoru.
I o mami. Umrla je rano.
Stari nije bio od onih koji pokazuju tugu.
Hvala što si došao. -Nisam ni ja.
Šta je tu je.
Jedna stvar je sigurna.
Šta god napravimo u ovom životu ne živimo od toga.
Dođi, Ove, idemo kući.
Stari nije govorio mnogo. Uglavnom se brinuo o kući.
I motorima.
Naravno, ni oni nisu mnogo govorili.
Auto ti daje slobodu.
Ali ako se ponašaš kao šupak prema njima, uzeće je odmah.
Ali te noći je govorio.
Ove? Želim da znaš kako je sve povezano.
Saab 92. -Da.
A šta rade svećice? -Da auto može da ide.
Tačno.
Ovo, Ove... Ovo je život!
Nikad neće napraviti bolji auto od Saaba.
Ali uglavnom nije ništa govorio.
Posle škole, išao sam kod tate na posao.
Hej, hej, tata! -Hej, Ove!
Rekao je da je to najsigurnije.
Skloni se s koloseka, Ove! -Molim?
Skloni se s koloseka! Ove! -Šta si rekao?
Iza tebe!
To je bilo verovatno prvi put da me je tata zagrlio.
Ne znam, ali iz nekog razloga pomislio sam na mamu.
Moraš biti oprezan.
Verovatno i on.
Onda sam dobio priliku.
Tako. Ove, sad je sve u redu. Sad pusti tatu.
Svi su govorili da je previše ljubazan Kako možeš biti previše ljubazan?
Upoznao sam očeve fine kolege s posla.
Tom je jedan od njih. -Vrati to.
Ne dam. Ja sam pronašao. -Dobićeš batine...
Ponekad čovek ne zna da li je u pravu.
To je samo osećaj koji se dobije. -Ti, jebeni balavče.
Ponekad osećaji mogu biti u čudnoj zajednici s bolom.
Ono što nađemo to i zadržimo. Tako je oduvek bilo. Uvek.
Ove?
Uradi šta hoćeš s novčanikom. Ti si ga pronašao.
Ja sam ga pronašao u vozu. -Hvala mnogo.
Zašto nisi rekao o Tomu? -Ne govorimo o tome šta drugi rade.
Mislio sam o zadržavanju novčanika. -Da, znam.
Ali na kraju si ga vratio.
Poštenje je najbolja stvar, Ove.
Ali ponekad je poštenju potrebna mala pomoć.
Razumeš? -Da, vrlo dobro. Razumem.
Dođi sad, idemo kući.
Najzad je došao dan kad sam osetio pravu slobodu.
Zdravo, tata. -Zdravo, Ove.
Kako ide? -Pa, pogledaj sam.
To je prokleto dobro. -Jesi li video?
Momci?
Jeste li videli Oveove ocene? On će postati sledeći nadzornik.
Šta? Petice i četvorke. Fantastično.
Zovite nadzornika, dođavola!
Tata!
Koji đavo?
Kakvo ovo jebeno sranje prodajete?
Univerzalno uže, kažeš. "Sve drži."
Za šta ste ga koristili?
Idioti.
Nemoguće je pronaći pravo uže danas.
Nove komšije prave nered. Jedu pirinač sa šafranom.
Šta fali mesu s krompirom?
Nije nužno stavljati gluposti u hranu!
Ovo je prvi puta da si morala da me čekaš.
Šta to radiš? -Ogrebala je Princa.
Baci još jedan kamen i napraviću otirač od tog tvog mopsa!
To je čivava. A mačka je sigurno bolesna od besnila i kuge.
I ti si bolesna, pa ne bacamo kamenje na tebe.
Misliš da možeš da radiš šta hoćeš? Jebeni ljigavi starac.
Reći ću to Andersu. -Reci.
Ako te neko ko vozi audi bude razumeo.
Četiri nule napred, a peta za volanom.
Ako još jednom zapiša ogradu protrešću ga strujom!
Idiot! -Isto važi i za tebe.
Nestani! To je privatno vlasništvo.
27. avgusta, pozajmila si moje crevo za zalivanje. Sad mi treba.
Sad ćeš da zalivaš u maju? -Ti si zalivala, sad ja zalivam.
Možeš li da pogledaš radijator kad si već ovde?
Hvala. To je stvarno lepo. Ručak mi je na šporetu. Hoćeš li?
Hvala, već sam jeo. Samo da donesem crevo.
Rune? Rune?
Samo da znaš, ljudi rade šta hoće u naselju.
Sve što smo ti i ja izgradili se ruši.
I nije me briga. Ne zanima me.
Mislim da nestanem odavde. Zauvek.
Idem kod Sonje. Mislio sam da bi to trebalo da znaš.
Ne možeš učiniti ništa po tom pitanju. Samo sedi i gledaj kao sve...
Ručak je uskoro gotov.
Hvala na pozajmici. To je bilo baš lepo od tebe.
Nećeš da jedeš s nama? -Ne.
Džimi će jesti. -Sarma, Ove. Vrlo dobra.
Rune bi to cenio. -On ništa ne razume.
O da, Rune razume više nego što misliš.
Tačno razume šta se događa u našim glavama.
Da, idem sad.
Pusti crevo.
Pusti crevo!
Hej, Ove! Pokušavamo da stavimo prozor.
Spolja? Srećno! -Pridržaćeš merdevine?
Treba da držiš merdevine. Gde si sad?
HVALA, BILO JE DOBRO OVE
Na Saab možeš računati.
Upravnik će te sad primiti.
To je vrlo tužno.
Ako nekako možemo pomoći, samo javi.
Ovo je tvoje svedočanstvo.
Ovo je tvoje. To je polovina očeve plate do kraja meseca.
On je uvek plaćao unapred.
Ne mogu uzeti novac nazad. -Pošteno je pošteno.
Možda možemo pronaći drugo rešenje.
Znao sam kako se to radi i znao sam sve tatine kolege.
Šta ćeš sad da radiš kad ti je tata na nebu?
Ne, nemoj to. Nemoj to.
Ne to.
Onda dolazi vreme kad čovek mora da odluči
ko želi da bude.
Sad smo kvit za novčanik, ti malo govno.
Za mene je to baš sad.
Sat je moj!
Da li si ti Ove Lindal? -Da.
Tražili smo te. -Da?
Malo ćemo pogledati kuću.
Postoji novi plan za ovo područje.
Kuća nije prikladna za buduće planove gradnje.
Ne, Stig, moramo sve očistiti.
Vidiš i sam. To je ruševina.
To je bio prvi put da sam ih sreo, ali ne i poslednji.
Nikad nisu rekli kako se zovu, samo odakle dolaze.
Muškarci u belim košuljama.
I uvek su dobili šta žele.
Ove? Pauza za kafu. -Konačno, bilo je gotovo.
I nije bilo glupo.
Ali nije se dopalo muškarcima u belim košuljama.
Hej.
Neki kažu da je sudbina rezultat naše gluposti
pa se može reći da je ono što je promenilo moju sudbinu
bilo rezultat gluposti mojih komšija.
Ima li nekoga u kući? Da li je neko u kući!
Upomoć!
Halo? Halo!
Upomoć!
Odvoji crevo! -Ulazim!
Pokušao sam da raspravim s vatrogascima.
Ali onda se on ponovo pojavio.
Isključite vodu. Isključite vodu! Svejedno će se srušiti.
Zaustavi gašenje!
Bela košulja.
Koliko dugo se vozimo?
Sat otprilike. -Dođavola!
Mogla sam te probuditi da sam znala da treba da izađeš.
Tako si slatko spavao. Jesi li prespavao?
Ne. Nije problem.
Karte na pregled.
Hvala. -Ja nemam kartu.
Onda moraš da kupiš.
Žao mi je, nemam ni novca. -Ja ću ti kupiti.
Vratiću ti. -U redu je.
Čitam "Majstora i Margaritu".
Znaš za to? -Ne.
Ima jedna mačka u knjizi koja takođe ne plaća svoj put.
Jesi čitao nešto od Mihaila Bulgakova?
Ne, nisam čitao ništa od on. -Od njega.
Studiram za učiteljicu.
Izlazim ovde.
Čekaj! Zaboravio si ovo.
Od tog dana ustajao sam svako jutro na voz u pola sedam.
Ali ona je potpuno nestala.
Posle tri nedelje hteo sam da odustanem.
Ćao. -Ćao.
Obično ideš ovim vozom? -Da.
U vojsci sam.
U... puku.
Mislio sam da ti vratim novac.
Zar nije lepše da me izvedeš na večeru?
Večera? Naravno.
Ja u stvari nemam gde da spremim večeru.
Mislila sam u restoranu.
U redu.
Ako ideš u restoran. -Da.
Dakle, dogovoreno. -Apsolutno.
Hej! Pozdrav.
Kasniš petnaest minuta. -Stvarno?
Ja...
Znaš li nešto o automobilima? -O automobilima?
Možda je zanimljivo znati kako se kreću.
Nije jednostavno kako se misli.
Zamisli jedan automobil, Saab 93, na primer.
Njemu treba izvor snage, motor. A Saab koristi klipni motor.
A klip gura klipnjaču.
Pametna stvar sa Saabom je da je pogon na prednje točkove.
Zato nema potrebe za kardanom.
I moj tata se razume u automobile.
Gotovo ništa nisi jeo. -Ne, jeo sam kod kuće.
Zašto si jeo kod kuće?
Da ti možeš da naručiš šta želiš.
Lagao sam te Nisam u vojsci.
Ja čistim vozove. Moja kuća je izgorela.
A sad idem.
Hvala, bilo je prijatno.
Pitala je šta me interesuje.
Odgovorio sam "kuća", to mi je jedino palo na pamet.
A ona mi je govorila o obrazovanju.
Dve godine kasnije postao sam inženjer.
Čestitam! -Hvala.
Baš lepo.
Pa, da vidimo šta ti je na diplomi.
"Ove Lind"... -Hoćeš li da se udaš za mene?
Mislio sam... ako želiš da mi...
Govori smireno i jasno.
Želiš li da se udaš za mene? -Da!
Da, želim!
Da, da!
Prokletstvo!
Šta to radiš? -Šta ti radiš?
Moraš me odmah odvesti u bolnicu. -Zbog malo krvarenja iz nosa?
Patrik je pao s merdevina.
Da pogodim, na guzicu.
Vozi sama. Uzmi malu japansku šivaću mašinu s kojim ste došli nedavno.
Nemam vozačku dozvolu. -Koliko imaš godina? -Trideset.
Tridset i nemaš vozačku? -Patrik je otišao hitnom i može da umre.
Mogu uzeti autobus. Hvala! -Odvešću te.
Odlično. Konačno. Zar je bilo tako teško?
Gde ideš sad? -Da pokupim decu.
Smrdi odvratno! -Mama, ne mogu da dišem.
Otvori prozor. -Ne, ne prozor.
Zatvori. Zatvori prozor.
Prestani! -Možeš li da voziš malo brže?
Ali niko ne plaća parkiranje u bolnici.
Kasnim 15 minuta.
Na posmatranju je. Idem unutra, naći ćemo se ovde kasnije.
Čekaj malo. A deca? -Oni ostaju s tobom.
Knjiga. -Da, vidim dobro.
Knjiga. -Želi da joj čitaš.
"Gospodin Brum je upravo počeo da radi ono što radi svakog utorka."
"Kad porasteš bićeš mašinovođa, rekao je Guld-Ivar."
Knjiga nije tako smešna. -Ne, ja isto mislim.
Moraš da pričaš strogim glasom kao medved.
Nema medveda koji govori. -Ovaj govori.
"Ja sam već dugo mašinovođa, reče gospodin Brum."
Tačno tako, odlično!
"Gospodin Brum pritisnu crveno dugme."
"Sto žestokih pčela..." -Hej, deco!
Gledajte, klovn! -Klovn Bepo je ovde! Ćao!
Želite li da vidite jedan trik? -Čitam bajku za decu.
On čita bajku za decu, ali sad sam ja ovde.
Imaš pet kruna? Treba mi pet kruna za trik.
Daj mu pet kruna.
Hvala. Predstava počinje!
Možeš li mi reći gde živiš?
Kako si mogao da ostaviš moju decu? -Nisam ih ostavio.
Ovi maskirani u policajce su me prisilili.
Procenili smo da je tvoj otac bio sigurnosni rizik.
Samo sam hteo natrag svojih pet kruna!
Bim!
Klovn Bepo zahvaljuje.
Čekaj malo! To nije pet kruna koje sam ti dao.
Jadna deca. -Želim svojih pet kruna.
Jesi li ti potpuno glup?
Čuj ti! Šta radiš tamo?
Imao je velike cipele. To nije smešno nego samo nepraktično.
Dođavola! Ovo je ludilo! -Da. Šta sam rekao?
Ja ću to uzeti. To je moja kazna. -To je moj automobil.
Ćao, Ove. -Ćao, Ove!
Dođite i pomozite, dođavola!
Jesi li lud? Daj mi ruku.
Daj mi ruku! Hajde sad, dođavola! Jesi li glup?
Tata!
Šta je s tobom? Hoćeš da pogineš, šta ti je?
Spasao si ga. -Njemu.
"Spasao si mu život", kaže se.
Idiot.
Ove!
Nasanin je nacrtala crtež za tebe. Čekaj tu.
Ovde. Nasanin je nacrtala crtež za tebe.
Ovaj u boji si ti. Uvek te crta u boji.
Šta, uvek? -Imam odličnu ideju.
Ti i ja treba da vežbamo vožnju. Patrik ne može, a tebi je bolje.
Ne, ja nemam vremena. -Ja plaćam benzin.
Zar to nije dobra ideja? Šta je to bilo?
Ma ćao, jadan mali!
Otvori vrata. -Ne u moju kuću.
Sad otvori vrata!
Bože, ovde je jako hladno. Uzmi pokrivač.
Zašto? -Brzo. Sad!
Hej, čoveče. Bio sam napolju i čuo nekoga kako viče.
Ne, znam nešto brže. Čekaj.
Mi debeli proizvodimo toplotu.
Uzeću nešto da je osušimo. -Ne, ne u kuhinju!
Šta je ovo? Sranje, baš nisko.
To je za Sonju. Moja žena. Gde je ona sada?
Ona je... mrtva.
Kuvala je kô bog. Stalno sam jeo. -Zar ne, Ove?
Mislim da je bolje. Ko će je uzeti?
Moja deca su alergična.
Dođavola, zaboravio sam. I ja sam alergičan.
Nije tako jednostavno oduzeti sebi život kao što misliš.
Ali tada se ona uselila. Moram je se osloboditi.
Ali tada dolazim. Obećavam ti, Sonja.
Ovako izgleda od početka. Nemoj misliti da imam nešto s tim.
Vidimo se uskoro.
Mislila sam da ne voliš decu.
Naravno da ih volim, ali ne znam da li bih bio dobar otac.
Ove, bio bi najbolji otac kojeg naša deca mogu imati.
Obećavam ti.
Idiot!
Oprosti, Ove! Jesam li te pregazila? Sad vežbam s Andersom.
Hej, hej, Ove. -Taj kicoš te uči da voziš?
Ti nisi hteo. -Sad verovatno moramo vezati pojas.
Tako je. -Oj, sad sam došao...
Oprosti. -Ćao!
Oprezno. Molim vas, pazite na tatinu nogu.
Jesi li dobro?
Ja ću ga uzeti ako otvoriš vrata. -Sedi ovde.
Imaš zelenu oznaku? Moraš je imati pozadi kad učiš vožnju.
Ne mogu da podnesem da idiot uči drugog idiota da vozi.
Hvala!
Hej, Ove. Sve u redu? -Nauči da čitaš priručnik.
Hej! Baš lepo vreme za vožnju.
Evo malo iranskih kolača. Mesim skoro kao što vozim.
Sedi.
Stop. Crveno je!
Dakle, ja sam beskorisna.
Sad je zeleno. Sad možeš da kreneš. Ne zaboravi da pritisneš kvačilo...
Bože, kako mi pravi nervozu!
Ponovo. Okreni ključ.
Kvačilo gore, a gas dole.
To i radim! -Puštaj kvačilo...
Ne mogu!
Dosta više gade!
Nikad nisi bio početnik? Zar ne vidiš natpis?
Lakše malo mali starče. -"Mali starče"!
Ja nisam "mali starac" za tebe, jebeni gade!
Ja sam "veliki starac"!
Zatrubi još jednom i to će ti biti poslednji put. Kapiraš?
A sad me ti slušaj. Rodila si dvoje dece, ispilićeš i treće.
Došla si iz Irana, pobegla od rata i onog pakla.
Naučila si švedski, dobila obrazovanje i izdržavanje.
Udala si se za nesposobnjakovića. Isto tako možeš naučiti da voziš.
Nije ovo operacija mozga.
Sad upali i vozi.
Idiot.
Bravo.
Ne, ne, ne. Već sam uzeo.
Ne, ne, ne. Tamo.
To je bila omiljena Sonjina poslastičarnica.
Svake subote u jedan sedeli bismo ovde. Za ovim stolom.
I jeli kolač Napoleon?
Odakle to znaš? -Subota je, jedan sat.
Šta ste radili posle?
U dva sata bismo išli kući.
Sonja je obično čitala knjigu, a ja i Rune bismo prali auto.
Pranje mora biti ručno. Ne mašinsko guljenje boje.
Rune?
Čak i ne govorite. -U to vreme smo govorili.
Zapravo bili smo vrlo slični.
Stani! Stani, rekao sam!
Rune. -Ove.
Zajedno smo radili. -Ja ću prečicom kroz polje.
Nemoj to da radiš. -Reci to i svojim drugovima.
Delili smo iste vrednosti.
Na prvom zajedničkom sastanku ja sam izabran za predsednika,
a Rune za zamenika. Mudar izbor, mislili smo.
Obojica smo bili iznenađeni što smo konačno pronašli prijatelja,
dok na kraju nismo otkrili malu razliku.
Voziš Volvo? -Da.
Šta ti voziš?
Saab.
U početku smo ignorisali problem i družili se kao normalni parovi.
Samo smo se nosili s tim.
Dečko je!
Godine su prolazile. Izgubili smo kontakt.
Ali onda, bez upozorenja gad me je izbacio iz odbora.
Bio sam jako besan.
Otišao sam i kupio Saab 9000. CS.
Tada je Rune kupio 960 Executive
Kad je njihov dečak odrastao, rešio je da se preseli u Ameriku.
Posle se nismo mnogo viđali.
Ja sam upravo gledao novi Saab 9-5
i shvatio da je vreme da ostavimo neprijateljstvo iza nas.
Moramo početi da govorimo. -Malo sam razmišljao.
Zar nije vreme da ostavimo stare stvari iza nas?
Jasno je da smo prijatelji.
Tako se to dogodilo. -Hoćeš li da vidiš moj novi auto?
BMW! Okrenuo sam se i otišao kući. Zauvek sam digao ruke od Runea.
Čovek ne može da vozi Volvo ceo život?
To je bila konačna izdaja.
Nikad niste imali dece?
Dva sata je.
Ove, moram da pređem i teoriju. Možeš li mi pomoći?
Da. To je deo vozačkog ispita.
Hvala. To će biti odlično. Ti ih već poznaješ.
Koga? -Decu.
Ne znam da li je to dobra ideja. -Da ja možda ostanem kod kuće?
Ne, to je odlična ideja.
Nazovi ako nešto iskrsne noću. -Ćao.
Gladna sam, gladna sam!
Ti si protiv testova na životinjama, ali ne i protiv testova na deci.
Nasanin želi kašu pre nego što legne.
Bočicu prvo moraš oprati. Tata nije osposobio mašinu za sudove.
On kaže da će izbaciti mašinu kroz prozor.
Dođi, moraš da vidiš moju sobu.
O čemu je važno misliti kada gradiš kuću?
O vodi. I kanalizaciji. -Tačno. I infrastrukturi.
Jesi ti gradio kuće ranije? -Da, ali ne kamene.
Rekao je da sam najbolja u klasi.
Da li si ti pristala na ovo?
Ne! Dakle...
Sepideh? -Hej, mama.
Ona spava.
Šta je ovo sad?
Šta to radiš? Jesi li to ti ponovo?
U vezi sa ženskim biciklom stoji "parkiranje bicikala zabranjeno".
Zar ne živi Sonja ovde? Bio sam njen učenik.
Nisam znao da čitam i pišem, ali ona nije mislila da sam glup.
Tada sam sve naučio. Bila je odlična. Izvini što dosađujem.
Hej. Šta ćeš s biciklom? -Popraviću za moju devojku.
Možda će mi biti devojka ako ga popravim. Moram na drugi posao.
Radim i u jednom kebab lokalu. Štedim za automobil. Reno.
Francuski? Kupićeš francuski automobil?
Zatim se pojavio tvoj stari učenik.
Sad moram da sredim jednu stvar pre nego što dođem. Tako stoje stvari.
Stop! Halo!
Bravo. Ugasi motor. Sad znaš da parkiraš između dva auta.
Udarila sam ga. -Ništa strašno.
To je Volvo. Čekaj ovde. Moram nešto da obavim.
Bicikl je popravljen. Možeš ga dati devojci.
Ti si ga popravio? -Samo sam promenio gumu.
Jedeš li kebab? -Ne, zašto bih to radio?
Zašto je on ovde? -Zašto ti imaš crno oko očiju?
To je šminka. -Mislio sam da to rade devojke.
On misli da izgledam odlično s tim. -Da.
Nikad neće naći devojku.
Jesi li ti gej? -Ove! Ništa ne govori.
Može reći šta želi. -Jesi li ti jedan od onih gejeva?
Da. Ja sam jedan od njih.
Tako dakle. Oko čega se prepiremo?
Ne govori ništa o Mirsadu. Njegov otac ne zna ništa o tome.
Ja ne idem okolo i pričam šta drugi rade.
Ti imaš mnogo gore probleme. -Koje?
Kupuješ francuski automobil!
Možda bi bilo bolje da znaš šta pokreće automobil.
To nije tako jednostavno kao što misliš.
Moram da piškim.
Treba da prođemo kroz motor. -Ne mogu. Brzo ću.
Ti si taj Ove? -Parkirala si van linije.
Lena Samuelson, Lanstidningen. U vezi s nesrećom na železnici.
Spasao si život čoveku.
Pogrešila si, nisam to bio ja. -Bila sam tamo i sve videla.
Imamo jednu seriju: "Nevidljivi junaci."
Savršeno odgovaraš.
Sigurno ti se dogodilo mnogo uzbudljivih stvari u životu.
Hoćeš li da pričamo o tome? -Ne.
Imam pismo od čoveka koga si spasao. Moraš ga pročitati.
Vrlo je dirljivo. Čekaj... -Spremna sam.
Ništa od toga. -Zašto? Šta je bilo?
Ništa nisam čuo. Dođi sad. Možeš li da otvoriš?
Da, šta? Nisam te zaključao. I idiot može da otvori iznutra.
Idiote.
Ove!
Čekaj.
Mislio si da će nestati samo zato što si je zaključao?
Dakle...
Jebeni đavole!
Ove...
Razmišljala sam o nečemu. -Prestani da se hvališ.
Ozbiljno. Mogu ti pomoći da očistiš kuću,
i staviš stvari u kutije, i tako. -Nije potrebno.
Sonjine stvari. -Nije potrebno, rekao sam.
Nije strašno ako kreneš dalje. -Rekao sam ti da prestaneš da pričaš!
Nikad nisam srela Sonju, a sigurno je bila lepa.
A ti si je napravio nekom vrstom svetice.
Ona bi sigurno htela da bude obična Sonja.
Predivna, ali obična Sonja.
Tišina, rekao sam! -Ne deri se.
Svi idioti brbljaju o njoj,
utapaju ono malo sećanja na njen glas što mi je ostalo.
Ništa nije bilo pre Sonje. I ništa neće biti posle.
Ja postojim.
Ne, gadovi! Stop, prokletstvo! Stani!
Čekaj malo.
Ako si završio sa svojim neandertalskim ponašanjem,
mogli bismo da se slažemo.
Pomeri se. -Nikad. Vrati se nazad, nestani.
Ako imaš problem s nama koji vozimo ovde, nazovi službenika u opštini.
Možeš pomoći Runeu na drugi način. -Serem se na Runea.
Ovde je zabranjeno da se vozi.
Ni metar dalje.
Šta je sa tobom, Ove?
Znam šta je. Ti si oštećen.
Malo sam istraživao o tebi u opštinskoj arhivi
i na internetu.
I znam sve.
Pročitao sam sva tvoja glupa pisma upućena vlastima.
Znam sve o tvojoj ženi i njenoj nesreći.
I kako kriviš sve i svakoga za to.
Ali znaš, misliti o tome nije dovoljno.
Prijaviću te. -Ja radim za privatnu firmu za negu.
Mi radimo stvari koje su već odlučene.
Mora da se bojiš oko srca, Ove.
Šta ti znaš o mom srcu? Šta?
Šta ti znaš o mom srcu? -Vozi.
Odgovori! Šta ti znaš o mom...
Zaustavi auto! Zaustavi auto! Jebeni idiote...
Jebena bela košulja!
Poslednje upozorenje! Sutra postaje čizma za zimu!
Sad je stvarno poludeo.
Samo zaboravi to. Zaboravi, dođavola.
Ne! Bori se!
Proklete bele košulje. -Ove?
Ove, halo? Otvori!
Halo, Ove?
Kako si?
Ove! Sad je dosta. Jasno je.
Da.
Čekaj. Prvo zažmuri. Zažmuri.
Ovde. Stani. Ta-da!
Šta je to? -Dođi, plesaćemo.
Ne. Ne, ne. -Da! Da. Dođi.
Ne mogu.
Možeš da plešeš unutra.
Ove. Postaćeš otac.
Bićemo roditelji!
Volim te, Ove.
Volim i ja tebe.
Ali, moramo da kupim kombi. -Da, i kolevku.
Dobra ideja. Napraviću je.
Prokleti mangupi! Šta radite?
Mislili smo samo da pitamo nešto... -Šta?
Mirsad je izbačen iz kuće. Mislio sam da možda može ostati ovde.
Ovde? Misliš da je ovo jebeni hotel?
Mirsad se danas odselio.
Rekao sam tati da sam gej.
A on mrzi pedere.
Pre bi se ubio nego da mu deca to budu.
Ali, svejedno. Idemo.
Sonja je uvek pomagala drugima.
Da, dođi.
Dobro jutro.
Napravio sam tost, ako je u redu. I skuvao sam kafu.
Idem u obilazak. -Nećeš prvo kafu?
Napravio sam ovde nešto malo. Sendvič sa sirom i još ponešto.
Pre obilaska?
Ne, moram u obilazak.
Mogu li da idem s tobom?
Ovo je slobodna zemlja.
Da? Da, da.
Čekaj!
Hej. Mogu li s vama?
Počeo sam da treniram.
Zdravo, ja sam Džimi. -Ćao, Mirsad.
Tvoj stari je nezgodan? -Da.
Nije skakao od sreće.
Jesi li čuo za Runea? -Ne.
Dolaze sutra po njega. Ide u dom.
Sereš! Proći će godine dok se ne donese odluka.
Pitaj mene, ja znam.
Kunem ti se. Odluka je doneta. Sutra ide.
Žalila se još pre tri godine, ali sada će ih razdvojiti.
Kako misliš tri godine? Laž. Da je tako, Sonja bi znala za to.
I ja. -Anita ništa nije rekla Sonji.
Nije htela da ti znaš. -Zašto?
Nije želela da traži pomoć.
Rekla je da imaš dosta svojih problema.
To je rekla?
Nije trebalo da znamo jer imamo dosta svojih problema?
Da, šta onda?
Idiot! Eto šta sam ja bio.
Ne ljuti na mene, Sonja.
Teško je priznati da nisi u pravu.
Pogotovo kada dugo nisi u pravu.
Žao mi je.
Ali sad ćemo to ispraviti.
Znam da se brineš kad se borim.
Ali ovog puta mislim da ćeš se složiti sa mnom.
Sad je jebeni rat.
Daj mi sve papire i dokumente između vas i opštine
i socijalnog, županije, crkve. Želim sve o Runeu.
Za otkazivanje pretplate, pritisnite zvezdu...
Mogu li da pozajmim telefon?
Zbog komšije.
Nema veze ako su se već žalili.
Za to postoji viši sud. Zar ne znaš da čitaš? Jesi li ti nepismen?
Nepismen! Halo?
Halo?
Kako možeš da raspravljaš s ljudima koji ti samo spuste?
Kako možeš da raspravljaš i dereš se? -Ne slušaju.
Sedi.
Isključi to.
To su isti ljudi sve vreme.
Isti ljudi. Tako je uvek bilo.
Drugačije se zovu, ali su isti.
Samo prave haos, gadovi.
Proklete bele košulje.
Čuj sebe.
Rekao si mi da nikada ne bi odustao?
Sediš ovde i sažaljevaš samog sebe.
Sve je sranje, svi su idioti...
I jednostavno odustaneš.
Samo zato što misliš da svi mogu uspeti bez pomoći.
Ali znaš šta, Ove?
Niko ne može uspeti sam. Niko. Čak ni ti.
Možeš sad da ideš.
Možeš da ideš, rekla sam. Nemam više snage za tebe.
Bila je to njena ideja od početka.
Da zajedno putujemo, samo ona i ja, pre nego što dođe dete.
Bila je odlučna da putujemo autobusom.
Zato jer je tako romantičnije, rekla je.
Nisam se bunio.
Tako je bilo i finansijski malo bolje.
Dole u Španiji Sonja je osetila da beba uskoro dolazi.
Otkrio sam da Španci moraju mnogo toga da nauče
što se tiče švedskih građevinskih standarda.
Imali smo lepih trenutaka.
U večernjim satima smo izlazili i jeli.
Štedeli smo hranu od švedskog stola
koja bi postala fina večera.
Živeli.
Jednoga dana bilo je vreme za povratak.
Ola.
-Ne hvala. Ne, ne!
Šta je rekao? -Izgleda srećan.
Pusti ih, Ove.
Zabavljaju se. -Da li?
U autobusu je Sonja želela da dodirnem njen stomak
zbog bebe. Šutirala je iznutra.
Evo, pipni.
Osećaš? -Stalno je tako?
Moram sad u WC.
Sonja?
Sonja? Sonja?
Sonja!
Upomoć! Upomoć!
Možeš da ideš do nje.
Verovatno sam sedeo s njom cele nedelje.
Niko se nije usudio da priča sa mnom. Tako je verovatno bilo najbolje.
Dok jednog dana...
Rekli su da se Sonja nikada neće probuditi.
Jebote, ne govori mi to! Šta?
A onda se dogodilo nešto neobjašnjivo.
To je bilo kao da se najbolje i najgore dogodilo istog dana.
Dan kasnije sam se spremio da joj kažem šta se dogodilo.
O životu koji više ne postoji.
Usred tog bola osetio sam neku unutrašnju snagu.
U početku je to bio gnev. Upotrebio sam ga za nešto korisno.
Sonja je nastavila da studira.
Imala je još godinu da postane nastavnik.
Ali kad je završila više nije bilo radnih mesta.
Stvarno mi je žao, imate dobro ocene.
U to vreme škole nisu marile za hendikepirane.
Ali jednog dana Sonja je videla oglas u novinama.
Razred u kojem dobiješ sve moguće kombinacije,
ako nema kombinacije, izmisle je.
Tvoja biografija je jako dobra, ali mi nemamo mogućnosti
da primamo učitelja s invaliditetom.
Tada sam upao u mrak. Želeo sam sve da uništim.
Svakog gada. Autobusku firmu, vozače
vinarije, putničke agencije... Sve.
Pisao sam španskoj i švedskoj vladi,
ali nikome nije bilo stalo.
Ideja je da se napravi rampa i da počinje na ulazu...
Nisu želeli da izgrade rampu da Sonja može da počne u školi.
Tužio sam sve i svakoga da bismo dobili neku vrstu pravde
za nešto što ni ja nisam znao niti mogao dati odgovor.
Na kraju je to bila Sonja... Ona je bila najjača od svih nas.
Ove.
Ili ćemo umreti ili ćemo živeti.
Iste noći uzeo sam auto i izgradio ono što je trebalo. Za noć.
Sledećeg dana Sonja je mogla da počne da radi.
Dobrodošla.
Homer je napisao "Ilijadu" o trojanskom ratu.
Ali kad je napisao "Ilijadu"?
Davide? -Godine 700.
Pre Hrista. -Do mojega!
Pozdravimo Ričarda Steneba. Dobrodošao.
Ćao, Ričarde! -Dobrodošao.
Ne lažem. U roku od godinu dana ti isti učenici su
mogli da citiraju 400 godina staru poeziju i da maturiraju.
Tako beskonačan u svojim veštinama.
Kao Bog u svojoj pojavi...
i svom delu.
Uzor životinjama.
Ali, za mene...
ona je samo prašina.
Bravo!
Borila se za ono što je bilo dobro.
Za decu, koju nije imala.
Pola godine kasnije je umrla. Od raka.
Obećao sam joj da ću doći.
Došao je taj dan. Je li spreman? -Dalje odavde nećeš ići.
Imali ste tri godine da se pripremite lepo i mirno.
Odluka je doneta.
Radimo ovo za tvoje dobro, Anita. -Šta je to za ljubav?
Razići se kad ste najpotrebniji jedno drugom?
Problem je što on nema pojma gde je 24 sata dnevno.
Ne, ali znam ja.
Da!
A ko će se brinuti o njemu? -Ja ću.
Sa malom pomoći... od... -Mala pomoć? Od koga?
Zdravo, kako ide? Lena, Lanstidningen. -Hej.
Imam zavšne račune za poslednje tri godine ustanove Konsenzus,
čiji si ti suvlasnik. Prijavljen je neznatan dobitak.
A u isto vreme imam izveštaj banke s Kanarskih ostrva.
To su milionski depoziti.
Gde si to dobila? -Na internetu.
Mom uredniku bi bilo drago da nastavim ovo,
ali odluka je na meni. Ako znaš šta mislim.
Otišao je iznenada.
Bilo je bolje u naše vreme.
Tada su se ljudi borili za svoje principe.
Ove! Ove!
Pozovi hitnu!
Ne daj im da uđu u dvorište.
Pored prozora.
Hej. Parvaneh, na spisku stoji da si najbliži rod.
Vaš otac pati od srčane mane. Srce mu je preveliko, može se reći.
Oprosti. Preveliko? -Da. Ali preživeće.
Ove, previše si bolestan da bi umro.
Sranje! Mislim da je vreme, Ove!
Sranje!
Samo stoji i skuplja prašinu.
Ali nikad je nisam koristio. -To je baš lepo, Ove. Hvala.
Možda bi trebalo da se malo ofarba. -Pridrži bebu.
Idem da je pokažem Patriku.
Hej, ti.
Ovde ćeš ležati...
Srećan si.
Da, vi ćete isto nešto dobiti. -Ajped! Hvala, deda!
Znam taj osećaj.
To je isto kao kad se kupi novi automobil.
Ovo je život.
Hej, nije očišćen sneg ispred Oveove kuće.
Pa šta? -Ali osam je sati.
Vreme mu je za obilazak.
Ove!
Ne bi trebalo da budeš zabrinuta da sam napravio nešto glupo.
Ako ovo čitaš dijagnoza je bila tačna.
Rekla je da imam preveliko srce.
Ali iako zvuči dobro, nije baš tako.
Pre ili kasnije platiš za to.
Želim da pogreb bude u crkvi kao što bi i trebalo da bude.
Bez puno priče, pepela ili nekih drugih izmišljotina.
Želim da se to obavi u tišini samo s najbližima
koji misle da sam radio ispravno.
Mačka jede tunjevinu dva puta na dan i ne sere u drugim kućama.
I ne dozvoli jebenim gadovima da voze auto kroz naselje.
Preveo: tarantula
Preuzeto sa www.titlovi.com