‫הכול השתנה לתמיד.‬
‫תראה את זה.‬
‫יש פה חייזרים.‬
‫ענקים ירוקים שהורסים בניינים.‬
‫כשהייתי ילד,‬ ‫ציירתי קאובויים ואינדיאנים.‬
‫קוראים להם ילידים אמריקנים,‬ ‫אבל שיהיה.‬
‫כן, אבל אני אגיד לך מה...‬
‫זה לא רע, נכון?‬
‫לא. כן.‬
‫לילדה יש עתיד.‬
‫כן, טוב...‬
‫אני מניח שנראה.‬
‫לא, היי!‬
‫אי אפשר לנסר את החומר הזה.‬
‫הם קשוחים, החייזרים המנוולים האלה.‬
‫חייבים להשתמש‬ ‫בציוד שהם משתמשים בו.‬
‫-אתה רואה? בסדר.‬ ‫-בסדר.‬
‫היי!‬
‫אני שמח שהצטרפת.‬ ‫אחר צהריים טובים.‬
‫-השעון המעורר שלי לא פעל.‬ ‫-כן, השעון המעורר שלך.‬
‫לך תערום את הציפויים המשוריינים‬ ‫כמו שביקשתי.‬
‫זה חשוב מאוד עבורנו.‬
‫שימו לב, בבקשה!‬
‫על פי צו נשיאותי 396-בי...‬
‫כל מבצעי טיהור-אחר-קרב הועברו‬ ‫מרגע זה לסמכותנו.‬
‫תודה רבה לכם על עבודתכם.‬ ‫אנחנו נמשיך מכאן.‬
‫מי אתם, לעזאזל?‬
‫אנשי מקצוע מוסמכים.‬
‫תקשיבו, יש לי חוזה עירוני לפנות‬ ‫את כל זה, אוקיי? עם העירייה.‬
‫אני מתנצלת, מר טומס, אבל כל‬ ‫מבצעי החילוץ הם תחת סמכותנו כעת.‬
‫תעבירו אלינו בבקשה‬ ‫את כל החומרים הזרים שאספתם,‬
‫אחרת תועמדו לדין.‬
‫גברתי, מה אני...?‬
‫בחייך, בבקשה, היי, גברתי, בחייך.‬
‫תקשיבי.‬
‫קניתי משאיות בשביל הג'וב הזה.‬
‫גייסתי צוות חדש, מלא.‬
‫אלה אנשים עם משפחות.‬ ‫לי יש משפחה.‬
‫אני מושקע לגמרי בזה.‬ ‫אני עלול לאבד את ביתי.‬
‫צר לי, אדוני.‬ ‫אין לי מה לעשות בעניין.‬
‫אולי בפעם הבאה תישאר‬ ‫בתחום היכולות שלך.‬
‫מה אמרת?‬
‫כן.‬
‫הוא צודק. חרגתי מתחום היכולות שלי.‬
‫-היי, היי, היי.‬ ‫-אל תעשו את זה.‬
‫תניחו.‬
‫אם יש לך טענות,‬ ‫אתה יכול לפנות לממונים עליי.‬
‫מי הממונים עלייך, לעזאזל?‬
‫מיזם משותף ל"סטארק תעשיות"‬ ‫והממשל הפדרלי...‬
‫המשרד לבקרת נזקים‬ ‫יהיה אחראי לאיסוף...‬
‫ואיחסון של חומרים חוצנים‬ ‫וחומרים זרים אחרים.‬
‫אז החלאות שיצרו את הבלגן‬ ‫יקבלו כסף בשביל לנקות אותו.‬
‫כן, הכול מכור.‬
‫המומחים מעריכים שלמעלה‬ ‫מ-1,500 טונות של חומרים זרים...‬
‫מפוזרים בכל רחבי האזור התלת-מדינתי.‬
‫היי, בוס!‬
‫יש לנו עוד מטען מאתמול.‬ ‫אנחנו אמורים למסור את זה, נכון?‬
‫אני לא עושה את זה.‬
‫חבל.‬
‫יכולנו לעשות דברים מגניבים‬ ‫מכל הזבל החייזרי הזה.‬
‫אתם יודעים מה?‬
‫בואו נשאיר את זה אצלנו.‬
‫העולם משתנה.‬
‫הגיע הזמן שגם אנחנו נשתנה.‬
‫8 שנים לאחר מכן‬
‫זה קורה, מייסון.‬
‫העסקים טובים.‬
‫סרטו של פיטר פרקר‬
‫ניו יורק. קווינס.‬
‫-זה רובע קשה, אבל, היי, זה הבית.‬ ‫-עם מי אתה מדבר?‬
‫עם אף אחד. אני מכין סרטון של הטיול.‬
‫-אסור לך להראות את זה לאף אחד.‬ ‫-כן, אני יודע.‬
‫אז למה אתה מקריין בקול הזה?‬
‫-כי זה כיף.‬ ‫-כיף.‬
‫אז למה קוראים לך הפי (שמח)?‬
‫בחייך. אני לא סוחב לך את התיקים.‬
‫היי, ללכת קודם לשירותים?‬
‫יש על המטוס.‬
‫אין טייס? מדהים!‬
‫-פה אתה יושב?‬ ‫-כן.‬
‫זאת הפעם הראשונה שלך‬ ‫במטוס פרטי?‬
‫פעם ראשונה שלי במטוס בכלל.‬
‫זה בסדר הרעש הזה?‬
‫אף אחד לא ממש אמר לי‬ ‫למה אני בברלין או מה אני עושה.‬
‫משהו שקשור בהתחרפנות‬ ‫של קפטן אמריקה.‬
‫-כאן אתה.‬ ‫-אנחנו שכנים?‬
‫אנחנו לא באותו חדר.‬ ‫תלבש את החליפה שלך.‬
‫אוקיי, פיטר, אתה יכול.‬
‫-מה אתה לובש, לעזאזל?‬ ‫-זאת החליפה שלי.‬
‫-איפה המזוודה?‬ ‫-איזו מזוודה?‬
‫מה? חשבתי שזה ארון.‬
‫-זה עדיין החדר שלי?‬ ‫-לך.‬
‫-החדר שלי הרבה יותר גדול מ...‬ ‫-בבקשה.‬
‫מצאתי את המזוודה.‬ ‫מצאתי את המזוודה.‬
‫שידרוג מזערי.‬ ‫-ט.ס.‬
‫"שידרוג מזערי"?‬
‫וואו. אלוהים!‬
‫-תלבש את זה.‬ ‫-מה לעזא...?‬
‫זה הדבר הכי מגניב שראיתי בחיים!‬
‫-קדימה.‬ ‫-אבל, כן. אני לא מבין.‬
‫זה בשבילי? הפי! הפי, חכה!‬
‫זה מטורף! מטורף.‬
‫תראה את הדבר הזה.‬ ‫תראה! תראה את העיניים.‬
‫-זה היום הכי נהדר בחיים שלי.‬ ‫-בוא נלך.‬
‫אוקיי, קפטן אמריקה, איירון מן,‬ ‫האלמנה השחורה. מי זה החדש?‬
‫-גטקעס.‬ ‫-זה אני! אני חייב ללכת.‬
‫היי, כולם.‬
‫קרה עכשיו דבר מטורף.‬
‫נלחמתי עם קפטן אמריקה וגנבתי‬ ‫את המגן שלו וזרקתי אותו עליו...‬
‫מה לעזאזל? הוא עליי.‬ ‫אני חייב ללכת.‬
‫זה היה הדבר הכי מדהים שקרה אי פעם.‬ ‫מר סטארק אמר, "היי, גטקעס"!‬
‫זינקתי וגנבתי את המגן של הקפטן!‬ ‫ואמרתי, "מה העניינים, חברים"?‬
‫ואז... רק שנייה!‬
‫אני בא!‬
‫היי.‬
‫הקירות פה דקים.‬
‫מה אתה עושה? יומן וידיאו?‬
‫-כן.‬ ‫-זה בסדר.‬
‫-הייתי עושה אותו דבר.‬ ‫-אמרתי לו לא לעשות זאת.‬
‫-הוא צילם הכול. אני אמחק את השבב.‬ ‫-טוב.‬
‫היי. יודע מה?‬
‫אנחנו ממילא צריכים לצלם סרטון אליבי‬ ‫לדודה שלך. מוכן?‬
‫-אליבי? בטח. טוב.‬ ‫-מצלמים? תיכנס לפריים.‬
‫היי, מיי! מה נשמע? מה את לובשת?‬ ‫אני מקווה שמשהו חושפני.‬
‫פיטר, זה לא מכובד.‬ ‫בוא נתחיל מחדש. תוכל לערוך את זה.‬
‫שלוש, שתיים, אחת. היי, מיי.‬
‫רציתי לספר לך איזו עבודה מעולה‬ ‫האחיין שלך עשה...‬
‫בסוף השבוע האחרון‬ ‫בגיבושון המתמחים ב"סטארק".‬
‫הוא הרשים את כולם.‬
‫בחייך! המסלולים השתלבו. אני מצטער.‬
‫זה בגלל שאתה‬ ‫לא נוסע דרך שדרות קווינס.‬
‫הפי מקווה שיקדמו אותו להנהלה.‬
‫הוא היה זוטר באבטחה.‬ ‫ולפני זה, הוא היה סתם נהג.‬
‫זאת הייתה שיחה פרטית.‬
‫אני לא אוהב להתבדח על זה.‬ ‫היה לי קשה לדבר על זה.‬
‫-לא, ברצינות, הוא נחר הרבה?‬ ‫-טוב, הגענו.‬
‫-הפי, תן לנו דקה?‬ ‫-לצאת מהאוטו?‬
‫תביא את המזוודה‬ ‫של פיטר מתא המטען.‬
‫החליפה תישאר שלי?‬
‫כן, על זה בדיוק דיברנו עכשיו.‬
‫אבל תעשה לי טובה.‬ ‫הפי הוא המנחה שלך.‬
‫אל תלחיץ אותו.‬ ‫אל תעשה שום דבר טיפשי.‬
‫ראיתי את האק"ג שלו.‬
‫-בסדר?‬ ‫-כן.‬
‫אל תעשה מה שאני הייתי עושה,‬ ‫ובטח מה שלא הייתי עושה.‬
‫יש פה שטח אפור קטן,‬ ‫ובו אתה פועל.‬
‫-רגע, זה אומר שאני "נוקם"?‬ ‫-לא.‬
‫-את זה?‬ ‫-לקומה שבע.‬
‫-אני יכול לקחת אותה. אתה לא חייב.‬ ‫-אתה תיקח אותה?‬
‫-כן, אני אקח אותה.‬ ‫-תודה.‬
‫אז מתי ה"גיבושון" הבא שלנו?‬
‫-מהי "המשימה" הבאה?‬ ‫-כן, המשימה, המשימה.‬
‫-נתקשר אליך.‬ ‫-יש לך את המספרים שלי?‬
‫לא, אמרתי, נתקשר אליך.‬
‫מישהו כבר יתקשר אליך, טוב?‬
‫-מהצוות שלך.‬ ‫-טוב. בסדר.‬
‫זה לא חיבוק. אני רק פותח לך את הדלת.‬ ‫אנחנו עוד לא שם.‬
‫ביי.‬
‫הם יתקשרו אליי.‬
‫כעבור חודשיים‬
‫היי הפי, מעדכן.‬ ‫יצאתי מבית הספר ב-14:45‬
‫מוכן למשימה הבאה שלי!‬
‫זה פיטר, דרך אגב‬
‫פרקר‬
‫מה העניינים, פין פרקר?‬
‫קומו עורו, "מידטאון" מדע וטכנולוגיה.‬
‫אל תשכחו‬ ‫את הכרטיסים לנשף המחזור.‬
‫יש לך דייט לנשף?‬
‫תודה, ג'ייסון, אבל כבר יש לי דייט.‬
‫-אוקיי.‬ ‫-כן.‬
‫לעזאזל. אתה, למשרד שלי. בזה הרגע.‬
‫תצטרף אליי...‬
‫ונבנה ביחד מלגו‬ ‫את "כוכב המוות" החדש שלי.‬
‫-מה?‬ ‫-איזה מעפן.‬
‫אין מצב, זה מדהים. כמה חלקים?‬
‫שלושת אלפים שמונה מאות ושלושה.‬
‫-זה מטורף.‬ ‫-אני יודע. אתה רוצה שנבנה אותו הערב?‬
‫לא, אני לא יכול הערב.‬ ‫יש לי את ההתמחות...‬
‫-ההתמחות ב"סטארק".‬ ‫-בדיוק.‬
‫תמיד אתה עם ההתמחות הזאת.‬
‫בתקווה שבקרוב זה יוביל‬ ‫לג'וב אמיתי איתם.‬
‫-זה יהיה כל כך נהדר.‬ ‫-נכון?‬
‫הוא יגיד, "כל הכבוד על המפרטים, פיטר.‬
‫"קח מטבע זהב".‬
‫-אני לא יודע איך זה הולך בעבודות.‬ ‫-בדיוק ככה.‬
‫אני אתחיל את הבסיס‬ ‫של "כוכב המוות".‬
‫אני אבוא אליך יותר מאוחר.‬ ‫בעיקרון, החלק הכי קשה זה הבסיס.‬
‫את החצי העליון נוכל‬ ‫לתקתק בשעתיים, גג.‬
‫זה יהיה נהדר.‬
‫אני עומד לאחר.‬
‫אוקיי, אז איך מחשבים תאוצה לינארית‬
‫בין נקודה א' לנקודה ב'?‬
‫פלאש.‬
‫מכפלת סינוס זווית וכבידה חלקי מסה.‬
‫לא. פיטר. אתה עדיין איתנו?‬
‫כן, כן.‬
‫המסה מתקזזת.‬ ‫אז זה רק כבידה כפול סינוס.‬
‫נכון. הבנת, פלאש? להיות הכי מהיר‬ ‫זה לא תמיד הכי טוב אם אתה טועה.‬
‫אתה מת.‬
‫היום נדבר על הפיזיקאי הדני‬ ‫נילס בור (משעמם)...‬
‫נוזל קורים‬ ‫גירסה 3.01‬
‫אבל תאמינו לי‬ ‫ששום דבר לא משעמם...‬
‫בגילוייו בתחום תאוריית הקוונטים.‬
‫לליז יש חולצה חדשה?‬
‫לא. כבר ראינו אותה,‬ ‫אבל לא עם החצאית.‬
‫נשף המחזור מגיע!‬ ‫האם אתם מוכנים‬
‫-ליז, היי. זה נראה כל כך טוב.‬ ‫-היי!‬
‫כדאי שנפסיק לבהות בה‬ ‫לפני שזה ייראה מטריד.‬
‫מאוחר מדי.‬
‫איזה לוזרים אתם.‬
‫אז למה את יושבת איתנו?‬
‫כי אין לי חברים.‬
‫קרב-עשר אקדמי‬ ‫וושינגטון‬
‫נעבור לשאלה הבאה.‬
‫מהו האלמנט הטבעי הכבד ביותר?‬
‫המימן הוא הכי קל.‬
‫לא זאת השאלה. אוקיי.‬
‫-כן.‬ ‫-אורניום.‬
‫זה נכון. תודה, אברהם.‬
‫-כן.‬ ‫-פתחו בבקשה את הספרים בעמוד 10.‬
‫פיטר, זאת האליפות.‬
‫אתה לא יכול לקחת חופש‬ ‫לסוף שבוע אחד?‬
‫אני לא יכול לנסוע לוושינגטון.‬ ‫אם מר סטארק זקוק לי, עליי להיות פה.‬
‫מעולם לא היית באותו חדר עם טוני.‬
‫רק רגע, מה קורה?‬
‫-פיטר לא נוסע לוושינגטון.‬ ‫-לא.‬
‫-לא, לא, לא.‬ ‫-למה לא?‬
‫באמת? ממש לפני האליפות?‬
‫הוא כבר פרש מתזמורת המצעדים‬ ‫ומהמעבדה הרובוטית.‬
‫אין לי אובססיה כלפיו.‬ ‫אני רק מאוד ערנית.‬
‫פלאש, אתה מחליף את פיטר.‬
‫אני לא יודע.‬ ‫אני צריך לבדוק ביומן שלי.‬
‫מתוכנן לי דייט לוהט‬ ‫עם האלמנה השחורה.‬
‫תשובה לא נכונה.‬
‫אייב, מה אמרתי על השימוש בפעמון‬ ‫למטרות הצחקה?‬
‫-היי, מה קורה?‬ ‫-היי, גבר.‬
‫מה העניינים, מר דלמאר?‬
‫היי, מר פרקר.‬
‫מספר חמש, נכון?‬
‫כן, ועם חמוצים, ואתה יכול ממש‬ ‫למעוך את זה פנימה? תודה.‬
‫קיבלת, בוס.‬
‫מה שלום הדודה שלך?‬
‫כן, היא בסדר גמור.‬
‫אישה איטלקייה סקסית ביותר.‬
‫מה שלום הבת שלך?‬
‫-10 דולר.‬ ‫-זה 5 דולר.‬
‫-בגלל ההערה הזאת, 10 דולר.‬ ‫-בחייך, זה היה בצחוק!‬
‫קח 5 דולר.‬
‫מה העניינים, מרפ?‬
‫מה שלומך, חבוב?‬
‫אז איך בבית הספר?‬
‫משעמם. יש לי דברים‬ ‫יותר חשובים לעשות.‬
‫תישאר בבית הספר, ילד.‬ ‫אחרת תגמור כמוני.‬
‫-זה נהדר.‬ ‫-הסנדוויץ' הכי טעים בקווינס.‬
‫המכולת של דלמאר‬
‫סוף סוף.‬
‫-מה הבעיה שלך?‬ ‫-תחזיק את זה רגע?‬
‫תודה.‬
‫קשת‬
‫היי, אלה האופניים של מישהו? לא?‬
‫-אחי, אלה האופניים שלך?‬ ‫-אין לי כסף קטן.‬
‫יש למישהו עט? יש לך עט?‬
‫האופניים שלך? (אם לא,‬ ‫אל תגנוב אותם) ספיידרמן‬
‫כולם בסדר?‬
‫היי!‬
‫אתה איש-העכביש ההוא מיוטיוב, נכון?‬
‫קרא לי ספיידרמן.‬
‫אוקיי, ספיידרמן! תעשה גלגול.‬
‫-יש!‬ ‫-לא רע.‬
‫היי, אחי.‬
‫-אסור לגנוב מכוניות. זה רע.‬ ‫-זה האוטו שלי, דביל!‬
‫היי! תכבה את זה!‬
‫-את מוכנה להגיד לו שזה האוטו שלי?‬ ‫-הייתי...‬
‫-אני עובד לילות. בחייך, אחי.‬ ‫-זה לא האוטו שלך!‬
‫-זה האוטו שלו.‬ ‫-איך הייתי אמור לדעת שזה שלו?‬
‫-הוא שם את זה על החלון!‬ ‫-כל יום האזעקות האלו.‬
‫-תכבה את זה!‬ ‫-לא כדאי לך שאני ארד אליך, פרחח.‬
‫היי, גארי! מה שלומך?‬
‫מרג'ורי. מה שלומך?‬ ‫מה שלום אימא שלך?‬
‫אני בסדר! אני בסדר!‬
‫הגעתם לתא הקולי של...‬
‫הפי הוגאן.‬
‫היי, הפי. זה הדיווח שלי להלילה.‬
‫מנעתי שוד אופניים.‬
‫לא מצאתי את הבעלים,‬ ‫אז השארתי פתק.‬
‫עזרתי לגברת דומיניקנית שהלכה לאיבוד.‬
‫היא הייתה ממש נחמדה‬ ‫וקנתה לי צ'ורו.‬
‫אני פשוט מרגיש שאני יכול לעשות יותר.‬
‫אתה מבין? אני פשוט סקרן לדעת מתי‬ ‫תהיה המשימה האמיתית הבאה שלנו.‬
‫טוב, אז, תחזור אליי.‬
‫זה פיטר. פרקר.‬
‫מה פתאום סיפרתי לו על הצ'ורו?‬
‫היי, היי.‬
‫אוקיי.‬
‫-אני כבר לא יכול לחכות לראות את זה.‬ ‫-סוף סוף. משהו טוב.‬
‫עם הטכנולוגיה המתקדמת הזאת‬ ‫זה כל כך קל.‬
‫-אמרתי לך שזה שווה את המחיר.‬ ‫-טוב, זוז, זוז, זוז.‬
‫נחמד!‬
‫נצליח לפרוץ עוד חמישה הלילה.‬
‫גנבו לך את הזהות?‬ ‫אנחנו מגבים אותך.‬
‫מה קורה, חברים? שכחתם את הקוד?‬
‫אתם "הנוקמים"!‬
‫מה אתם עושים פה?‬
‫ת'ור. האלק. טוב להכיר אתכם סוף סוף.‬
‫חשבתי שתהיו יותר יפים במציאות.‬ ‫איירון מן.‬
‫היי, מה פתאום אתה שודד בנק?‬ ‫אתה מיליארדר.‬
‫היי...‬
‫זו הרגשה כל כך מוזרה!‬
‫מה זה הדבר הזה?‬
‫אני מתחיל לחשוב‬ ‫שאתם לא הנוקמים.‬
‫מוקד, באיזה מצב חירום מדובר?‬
‫ספיידרמן נלחם עם הנוקמים‬ ‫בבנק ברחוב ה-21.‬
‫בואו נסגור עניין.‬ ‫יש בית ספר מחר.‬
‫אז איך מטומטמים כמוכם‬ ‫משיגים טכנולוגיה כזאת?‬
‫לא. רגע, רגע, רגע!‬
‫פיצה האט‬ ‫מכולת‬
‫מר דלמאר.‬
‫היי, מר דלמאר, אתה כאן?‬ ‫יש פה מישהו? שלום?‬
‫אוי, לא.‬
‫אני חייב...‬
‫-קח. קח אותו.‬ ‫-טוב, כן.‬
‫אוקיי. טוב. כן.‬
‫לא. לא, תניח את זה.‬
‫זה שווה יותר ממך או ממני. כן?‬
‫הפי, דבר מטורף קרה כרגע.‬ ‫חבר'ה שדדו כספומט...‬
‫-עם ציוד טכנולוגי מתקדם...‬ ‫-קח אוויר. אין לי זמן...‬
‫-לשוד כספומטים...‬ ‫-כן, אבל...‬
‫או לפתקים המתחשבים שאתה משאיר.‬ ‫יש לי את יום המעבר על הראש.‬
‫הכול חייב לצאת מפה עד השבוע הבא.‬
‫-חכה, חכה. אתם עוברים? מי עובר?‬ ‫-כן, אתה לא רואה חדשות?‬
‫טוני מכר את מגדל הנוקמים.‬ ‫עוברים למתקן חדש בצפון המדינה...‬
‫-בתקווה שהקליטה יותר גרועה שם.‬ ‫-אבל מה איתי?‬
‫מה איתך?‬
‫כאילו, מה אם מר סטארק צריך אותי‬ ‫או שקורה משהו גדול בעיר?‬
‫-אני יכול רק לדבר איתו, בבקשה?‬ ‫-תתרחק מדברים מסוכנים.‬
‫אני אחראי לוודא שאתה אחראי, אוקיי?‬
‫אני אחראי! אני... לעזאזל.‬
‫-תרמיל הגב שלי נעלם.‬ ‫-זה לא נשמע אחראי.‬
‫-אני אחזור אליך.‬ ‫-אתה ממש לא חייב.‬
‫מה זה היה?‬
‫זה שום דבר. שום דבר.‬
‫אתה הספיידרמן.‬
‫-ההוא מיוטיוב.‬ ‫-אני לא. אני לא.‬
‫-היית על התקרה!‬ ‫-לא. נד, מה אתה עושה בחדר שלי?‬
‫מיי הכניסה אותי.‬ ‫אמרת שנגמור את "כוכב המוות".‬
‫אתה לא יכול להתפרץ ככה לחדר שלי.‬
‫המתכון הזה‬ ‫לקציצות הודו יצא ממש אסון.‬
‫-בואו נצא לאכול.‬ ‫-תאילנדי? נד, רוצה אוכל תאילנדי?‬
‫-כן.‬ ‫-לא! יש לו משהו.‬
‫משהו שהוא צריך לעשות אחר כך.‬
‫אוקיי.‬
‫אולי תלבש משהו.‬
‫-היא לא יודעת?‬ ‫-אף אחד לא יודע.‬
‫מר סטארק יודע. כי הוא עשה‬ ‫את החליפה שלי. זהו.‬
‫טוני סטארק עשה לך אותה?‬ ‫אתה "נוקם"?‬
‫כן. עקרונית.‬
‫אסור לך לספר לאף אחד.‬ ‫אתה חייב לשמור את זה בסוד.‬
‫-בסוד? למה?‬ ‫-אתה יודע איך היא.‬
‫אם היא תגלה שכל לילה מנסים להרוג‬ ‫אותי, היא תאסור עליי לעשות את זה!‬
‫בחייך, נד. בבקשה.‬
‫אוקיי, אוקיי, אוקיי.‬
‫אני אהיה גלוי איתך.‬ ‫לא אוכל לשמור על זה בסוד.‬
‫זה הדבר הכי אדיר שקרה לי אי פעם.‬
‫אסור שמיי תדע. אני לא יכול כרגע‬ ‫לעשות לה את זה.‬
‫אתה מבין? עם כל מה שקרה איתה,‬ ‫אני... בבקשה.‬
‫-אוקיי.‬ ‫-תישבע. אוקיי?‬
‫אני נשבע.‬
‫-תודה.‬ ‫-כן.‬
‫אני לא מאמין שזה קורה.‬
‫-אפשר למדוד את החליפה?‬ ‫-לא.‬
‫איך זה עובד? מגנטים?‬ ‫איך אתה יורה את החוטים?‬
‫-אספר לך על זה מחר בבית הספר.‬ ‫-נהדר.‬
‫אוקיי, חכה.‬
‫איך אתה עושה את זה‬ ‫וגם את ההתמחות ב"סטארק"?‬
‫זאת ההתמחות.‬
‫עכשיו תלך מפה.‬
‫מה קרה?‬
‫חשבתי שאתה אוהב לארב (סלט עוף).‬
‫זה לארבי מדי?‬
‫לא מספיק לארבי.‬
‫כמה פעמים אני עוד צריכה‬ ‫להגיד "לארב" עד שתדבר איתי?‬
‫אתה יודע שאני‬ ‫לארב (נשמע כמו אוהבת) אותך.‬
‫אני פשוט לחוץ. ההתמחות, ואני עייף.‬
‫המון עבודה.‬
‫ההתמחות ב"סטארק".‬
‫אני חייבת להגיד לך.‬ ‫אני לא מעריצה של הטוני סטארק הזה.‬
‫דעתך מוסחת כל הזמן.‬ ‫הוא השתלט לך על הראש.‬
‫-כריכי דלמאר נהרס...‬ ‫-מה אתה עושה בשבילו?‬
‫-בפיצוץ...‬ ‫-עליך להיעזר באינסטינקטים.‬
‫לאחר ששוד כספומט סוכל‬ ‫בידי אויב הפשיעה הצבעוני של קווינס...‬
‫מה?‬
‫הספיידרמן.‬
‫בשעה שהספיידרמן ניסה‬ ‫למנוע את השוד...‬
‫התפוצץ מטען נפץ רב עוצמה,‬ ‫שריסק גם את חנות המכולת שממול.‬
‫בנס, איש לא נפגע.‬
‫אם אתה רואה שקורה משהו כזה,‬ ‫אתה מסתובב ובורח לכיוון ההפוך.‬
‫כן, כן, כן, ברור.‬
‫שישה רחובות מאיתנו.‬
‫אני צריך תרמיל-גב חדש.‬
‫-מה?‬ ‫-אני צריך תרמיל-גב חדש.‬
‫זה החמישי.‬
‫-פודינג אורז דביק.‬ ‫-לא הזמנו את זה.‬
‫זה על חשבון הבית.‬
‫תודה.‬
‫זה היה נחמד מצידו.‬
‫נראה לי שהוא‬ ‫לארב (נשמע כמו אוהב) אותך.‬
‫קיבלת נשיכה מעכביש?‬
‫הוא יכול לנשוך גם אותי?‬
‫זה בטח יכאב, נכון?‬
‫שיהיה. גם אם זה יכאב,‬ ‫אני אתן לו לנשוך אותי.‬
‫אולי. כמה זה כאב?‬
‫העכביש מת, נד.‬
‫תחנת הרחוב ה-21‬
‫אתה היית פה?‬
‫כן.‬
‫יכולת למות.‬
‫אתה מטיל ביצים?‬
‫מה? לא.‬
‫-אתה יכול לירוק ארס?‬ ‫-לא.‬
‫אתה יכול לזמן צבא של עכבישים?‬
‫לא, נד.‬
‫"אמנת סוקוביה" יושמה...‬
‫לאיזה מרחק אתה יכול‬ ‫לירות את הקורים?‬
‫זה לא ידוע. שתוק.‬
‫כדי להתחיל להסדיר...‬
‫אני במקומך,‬ ‫הייתי עומד על קצה בניין‬
‫-ופשוט יורה אותם הכי מהר...‬ ‫-שתוק, נד.‬
‫היי, אני קפטן אמריקה. בין אם אתם‬ ‫בכיתה או בשדה הקרב...‬
‫-גם אותו אתה מכיר?‬ ‫-כן, נפגשנו.‬
‫כושר עשוי להיות ההבדל‬ ‫בין הצלחה וכישלון.‬
‫-גנבתי את המגן שלו.‬ ‫-מה?‬
‫היום, ידידי הטוב,‬ ‫המורה להתעמלות שלכם...‬
‫יעביר לכם את "אתגר הכושר‬ ‫של קפטן אמריקה".‬
‫תודה, קפטן.‬
‫אני די בטוח שהבחור הזה פושע מלחמה,‬ ‫אבל אני חייב להקרין את זה.‬
‫זאת הנחיה מטעם המדינה.‬ ‫בואו נעשה את זה.‬
‫הנוקמים חייבים לשלם מיסים?‬
‫איזה ריח יש להאלק?‬
‫-בטוח שיש לו ריח טוב.‬ ‫-אתה חייב לשתוק.‬
‫קפטן אמריקה מגניב?‬ ‫או שהוא כמו סבא זקן ומרושע?‬
‫נד, שקט, אוקיי?‬
‫-אני יכול להיות האיש שלך בכיסא?‬ ‫-מה?‬
‫כן, תמיד יש איש עם אוזניות‬
‫שאומר לשאר לאן ללכת, נכון?‬
‫אם למשל אתה נתקע בבניין בוער,‬ ‫אני אוכל להגיד לך לאן ללכת.‬
‫אני אהיה מוקף במסכים‬ ‫ואני אוכל לנווט ביניהם.‬
‫-אני אוכל להיות האיש שלך בכיסא.‬ ‫-אני לא צריך איש בכיסא.‬
‫נראה טוב, פרקר.‬
‫בשבילי זה יהיה: להזדיין עם ת'ור,‬
‫להתחתן עם איירון מן‬ ‫ולהרוג את האלק.‬
‫ומה עם הספיידרמן?‬
‫זה רק ספיידרמן.‬
‫ראיתם את מצלמת האבטחה של הבנק‬ ‫ביוטיוב? הוא ניצח ארבעה אנשים!‬
‫אוי, אלוהים, היא מאוהבת בספיידרמן.‬
‫אין מצב.‬
‫-סוג של.‬ ‫-מגעיל.‬
‫-הוא בטח בן 30.‬ ‫-אין לך מושג איך הוא נראה.‬
‫מה אם הוא כולו מלא כוויות?‬
‫זה לא יפריע לי.‬ ‫אני אוהַב אותו בגלל מה שהוא בפנים.‬
‫פיטר מכיר את ספיידרמן.‬
‫לא, אני לא. לא, זאת אומרת...‬
‫הם חברים.‬
‫כמו שהמאמן וילסון‬ ‫וקפטן אמריקה חברים.‬
‫פגשתי אותו. כן. כמה פעמים.‬
‫אבל זה היה...‬
‫דרך ההתמחות ב"סטארק".‬
‫אבל אני לא אמור לדבר על זה.‬
‫זה מדהים! היי, אתה יודע מה?‬
‫אולי כדאי שתזמין אותו‬ ‫למסיבה של ליז. לא?‬
‫כן, הזמנתי כמה אנשים הערב.‬ ‫אתה בהחלט מוזמן.‬
‫-מסיבה?‬ ‫-כן, יהיה אדיר.‬
‫אתה ממש חייב להזמין‬ ‫את החבר האישי שלך ספיידרמן.‬
‫זה בסדר.‬
‫אני יודעת שפיטר ממילא עסוק מדי‬ ‫בשביל מסיבות, אז...‬
‫הוא יבוא. נכון, פרקר?‬
‫מה אתה עושה?‬
‫עוזר לך.‬
‫לא שמעת מה היא אמרה?‬
‫ליז מאוהבת בך.‬
‫אחי, אתה "נוקם".‬
‫אם יש למישהו מאיתנו סיכוי‬ ‫עם מישהי מהשכבה הבוגרת, זה לך.‬
‫מסיבה בבית בפרברים.‬
‫אני זוכרת את המסיבות האלה.‬ ‫אני די מקנאת!‬
‫זה יהיה לילה שלא יישכח.‬
‫נד, יש כובעים שעושים את האדם.‬ ‫אתה עושה את הכובע הזה.‬
‫כן, הוא נותן לי ביטחון.‬
‫זאת טעות.‬
‫היי, בואי נחזור הביתה.‬
‫אוי, פיטר.‬
‫אני יודעת. אני יודעת‬ ‫שזה ממש קשה...‬
‫לנסות להסתגל לכל השינויים‬ ‫שהגוף שלך עובר.‬
‫הוא פורח עכשיו.‬
‫הוא כל כך לחוץ בזמן האחרון.‬
‫ללכת למסיבה זה עוזר כשלחוצים.‬
‫-ואנחנו צריכים ללכת למסיבה.‬ ‫-כן. אני הולך. אני הולך.‬
‫פיטר.‬
‫-תיהנה, אוקיי?‬ ‫-ברור.‬
‫ביי, מיי.‬
‫אחי, יש לך את החליפה?‬
‫-כן.‬ ‫-כל החיים שלנו הולכים להשתנות!‬
‫-אנני, כאן!‬ ‫-היי.‬
‫היי.‬
‫די ג'יי פלאש.‬
‫אוקיי. ספיידרמן יעוף פנימה,‬
‫יגיד שאתם חברים הכי טובים, ואז אני‬ ‫אקבל כיף או חצי-חיבוק-אחוקים כזה.‬
‫אני לא מאמינה שאתם‬ ‫במסיבה העלובה הזאת.‬
‫אבל גם את פה.‬
‫באמת?‬
‫אוי, אלוהים!‬
‫היי, חברים! כובע מגניב, נד.‬
‫-היי, ליז.‬ ‫-היי, ליז.‬
‫אני כל כך שמחה שבאתם.‬
‫יש פיצה ושתייה, אז תתכבדו.‬
‫-איזו מסיבה נהדרת.‬ ‫-תודה.‬
‫אוי, אני...‬
‫הוריי יהרגו אותי אם משהו יישבר.‬ ‫אני חייבת...‬
‫-כן.‬ ‫-תיהנו.‬
‫-ביי.‬ ‫-ביי.‬
‫אחי, מה אתה עושה?‬
‫היא פה! תיכנס לספיידריות!‬
‫לא, לא, לא.‬ ‫אני לא יכול לעשות את זה.‬
‫ספיידרמן הוא לא טריק של מסיבות.‬
‫אני פשוט אהיה אני.‬
‫פיטר, אף אחד לא רוצה את זה.‬
‫אחי.‬
‫פין פרקר! מה העניינים?‬
‫איפה החבר שלך ספיידרמן?‬
‫אני אנחש.‬ ‫בקנדה עם החברה הדמיונית שלך?‬
‫זה לא ספיידרמן.‬ ‫זה רק נד בחולצה אדומה.‬
‫"היי, מה המצב? אני ספיידרמן.‬
‫"סתם קפצתי להגיד שלום‬ ‫לחבר שלי פיטר.‬
‫"מה המצב, נד? איפה פיטר?‬
‫"הוא בטוח בסביבה..."‬
‫אלוהים, זה מטומטם. מה אני עושה?‬
‫מה לעזאזל?‬
‫איזה מעצבן.‬
‫זה עיצוב מאוחזר של זרוע רובוט‬ ‫בטכנולוגיית תת-אולטרון ישר מסוקוביה.‬
‫קח. תנסה.‬
‫בנאדם, רציתי משהו פשוט.‬ ‫למה אתה מנסה לשדרג לי את המחיר?‬
‫אוקיי, אוקיי.‬ ‫יש לי מה שאתה צריך, אוקיי?‬
‫יש לי פה המון ציוד נהדר. שנייה.‬
‫אוקיי, יש לי רימוני "חור שחור",‬ ‫מטולי "צ'יטאורי"...‬
‫התחלת לירות ככה בגלוי? תזדרז.‬
‫תקשיב. הזמנים משתנים. אנחנו היחידים‬ ‫שמוכרים ציוד לחימה משודרג כזה.‬
‫שודדי הכספומטים בטח קנו‬ ‫את הציוד שלהם מכאן.‬
‫אני רק צריך משהו לשדוד מישהו.‬ ‫לא לשגר מישהו אחורה בזמן.‬
‫יש לי גם מטפסים נוגדי-כבידה.‬
‫היי, מטפסים?‬
‫אוקיי, מה זה צריך להיות?‬
‫נד‬
‫-זאת מלכודת?‬ ‫-היי, היי, אחי.‬
‫היי. אם אתה הולך לירות במישהו,‬ ‫תירה בי!‬
‫בסדר.‬
‫מה זה היה?‬
‫-חייבים להתקשר אליו.‬ ‫-לא, לא, לא.‬
‫שוב עשית את זה?‬
‫-שתוק.‬ ‫-אני מתקשר אליו.‬
‫הטלפון של טומס.‬
‫בוס.‬
‫הישבן שלי!‬
‫נהדר! כנראה שאני אאלץ‬ ‫ללכת על קיצור-דרך.‬
‫היי, חברים. כל הכבוד. תיהנו.‬
‫היי, חמוד.‬
‫מצטער, אין לי זמן למשחקים.‬ ‫לך תביא.‬
‫הרבה יותר טוב!‬
‫מריח ממש טוב.‬
‫סרט נהדר!‬
‫היי, בנות.‬
‫לא! לא!‬
‫היי, זה פיטר. תשאירו הודעה.‬
‫פיטר, איפה אתה?‬
‫הכובע לא עובד. זה לא בסדר.‬
‫כמעט תפסתי אתכם.‬
‫חשבתם שהצלחתם לברוח ממני, מה?‬
‫אתם בדיוק איפה שאני רוצה שתהיו.‬
‫הפתעה!‬
‫מה לעזאזל?‬
‫היי.‬
‫ואז הוא פשוט, כאילו,‬ ‫עט עליי מלמעלה כמו מפלצת...‬
‫והוא הרים אותי וטס איתי למעלה‬ ‫איזה 300 מטר ופשוט שמט אותי.‬
‫איך מצאת אותי?‬ ‫שמת לי מכשיר איתור בחליפה?‬
‫שמתי הכול בחליפה שלך.‬
‫כולל המחמם הזה.‬
‫יותר טוב, תודה.‬
‫מה עלה בדעתך?‬
‫ברור לגמרי שהאיש עם הכנפיים‬ ‫הוא המקור לנשק. אני חייב לנטרל אותו.‬
‫"לנטרל אותו", אה?‬
‫קרוקט, יש לנו אנשים‬ ‫שמטפלים בדברים מהסוג הזה.‬
‫-הנוקמים?‬ ‫-לא. זה קצת מתחת לרמת השכר שלהם.‬
‫מר סטארק, לא היית חייב‬ ‫לבוא עד הנה.‬
‫הייתי על זה. הייתי בסדר גמור.‬
‫אני לא פה.‬
‫תודה לאל שיש פה ויי-פיי‬
‫אחרת היית גמור.‬
‫ותודה לגאנש באותה הזדמנות. תודה.‬
‫תקשיב, תשכח‬ ‫מאיש העיט המעופף. בבקשה.‬
‫-למה?‬ ‫-למה?‬
‫כי זה מה שאמרתי!‬
‫מצטער, אני מדבר עם מתבגר.‬
‫תישאר קרוב לקרקע‬
‫ותתבסס בתפקידך לעזור לאנשים פשוטים‬ ‫כמו הגברת שקנתה לך צ'ורו.‬
‫אתה לא יכול להיות פשוט...‬
‫ספיידרמן ידיד השכונה?‬
‫אבל אני מוכן כבר ליותר מזה.‬
‫לא, ממש לא.‬
‫זה לא מה שחשבת‬ ‫כשניצחתי את קפטן אמריקה.‬
‫סמוך עליי, ילד, אם קפ היה רוצה‬ ‫להמם אותך, הוא היה עושה את זה.‬
‫תקשיב לי. אם תיתקל שוב‬ ‫בנשקים האלה, תתקשר להפי.‬
‫אתה נוהג?‬
‫אתה יודע שאף פעם לא מאוחר מדי‬ ‫להתחיל לחשוב על קולג'.‬
‫יש לי קשרים במכון הטכנולוגי‬ ‫של מסצ'וסטס. סוף שיחה.‬
‫לא, אני לא צריך ללכת...‬
‫מר סטארק כבר לא על הקו.‬
‫נהדר.‬
‫להישאר "קרוב לקרקע"?‬ ‫על מה הוא מדבר?‬
‫היי, מה המצב? אני בדרך חזרה.‬
‫האמת שהתקשרתי להגיד שאולי‬ ‫לא כדאי שתבוא. תקשיב לזה.‬
‫כשאני אומר "פין",‬ ‫אתם אומרים "פרקר".‬
‫-פין!‬ ‫-פרקר!‬
‫מצטער, פיטר.‬ ‫מסתבר שאנחנו עדיין לוזרים.‬
‫-נתראה מחר.‬ ‫-נתראה מחר בבית הספר.‬
‫אידיוטים.‬
‫אידיוטים!‬
‫בוס?‬
‫אשתך כל הזמן מסמסת לך.‬ ‫משהו על אורות עצירה.‬
‫מה אמרתי לך על חיטוט בנייד שלי?‬
‫אני מצטער. השארת אותו פה.‬
‫אתה יודע שאני סקרן מטבעי.‬
‫סיימתי לעצב‬ ‫את האיטום בוואקום בגובה רב.‬
‫למקרה שתרצה, כאילו,‬ ‫ללכת על המשימה הגדולה?‬
‫אתה עדיין חושב על זה?‬ ‫אמרתי לך, לא.‬
‫התשובה היא לא. תשכח מזה.‬
‫זה היה ממש מרשים.‬
‫כמה פעמים אמרתי לך‬ ‫לא לשגר אותם ככה בגלוי?‬
‫-אמרת להעביר את הסחורה.‬ ‫-מתחת לרדאר.‬
‫מתחת לרדאר!‬
‫ככה אנחנו שורדים.‬
‫אם בגללך יגיעו הנה "בקרת נזקים"‬ ‫או הנוקמים, הלך עלינו.‬
‫אתה מסתובב לך בחוץ‬ ‫עם הדבר הדבילי הזה, מצית רכבים...‬
‫קורא לעצמך השוקר.‬
‫"אני השוקר. אני מחשמל אנשים".‬ ‫מה זה, מופע היאבקות?‬
‫מה שתגיד, זקן. בחייך.‬
‫תקשיב.‬
‫אני יודע שלא אכפת לך מכלום.‬
‫אבל לי כן אכפת.‬
‫בניתי את המקום הזה כי יש לי אנשים‬ ‫שאני צריך לדאוג להם.‬
‫כן, כן, כן.‬
‫אתה יודע מה?‬
‫אני לא יכול להרשות לעצמי‬ ‫את השטויות שלך.‬
‫-תסתלק מפה.‬ ‫-מה?‬
‫-אתה גמרת. אתה מסולק מהצוות.‬ ‫-כן, טוב.‬
‫טוב.‬
‫אני תוהה אם אתה יכול להרשות‬ ‫לעצמך שאהיה שם בחוץ...‬
‫עם כל מה שאני יודע.‬
‫-סליחה?‬ ‫-אני רק אומר...‬
‫שאולי אשתך הייתה רוצה לדעת‬ ‫מאיפה באמת מגיע הכסף שלך.‬
‫-אתה יודע מה?‬ ‫-מה?‬
‫אתה צודק.‬
‫-זה עובד?‬ ‫-אני לא יודע.‬
‫את זה אני לא יכול להרשות לעצמי.‬
‫היי, חכה.‬
‫לעזאזל.‬
‫-חשבתי שזה מקלע נוגד-כבידה.‬ ‫-מה?‬
‫לא, זה זה ששם.‬
‫שלך.‬
‫עכשיו אתה "השוקר".‬ ‫לך תמצא את הנשק שאיבדת.‬
‫בסדר.‬
‫היי, תודה שנטשת אותי.‬
‫טוב, צץ משהו.‬
‫היי. מה זה?‬
‫אני לא יודע.‬ ‫מישהו ניסה לאדות אותי עם זה.‬
‫-ברצינות?‬ ‫-כן.‬
‫מדהים.‬
‫זאת אומרת, לא מדהים.‬ ‫ממש לא מגניב מצידו.‬
‫נורא מפחיד.‬
‫תראה. נראה לי שזה...‬
‫מקור אנרגיה.‬
‫כן, אבל זה מקושר‬ ‫לכל המיקרו-מעבדים האלה.‬
‫זה לוח הטענה. אני טוען עם כזה‬ ‫את מברשת השיניים שלי.‬
‫מי שמייצר את הנשקים האלה‬ ‫משלב טכנולוגיה חוצנית בשלנו.‬
‫זה ממש המשפט הכי מגניב‬ ‫שמישהו אמר אי פעם.‬
‫אני רק רוצה להודות לך שנתת לי‬ ‫להיות חלק מהמסע שלך...‬
‫אל הדבר הנפלא...‬
‫תרחיקו את האצבעות מהלהבים.‬
‫אני חייב להבין מה זה‬ ‫ומי מייצר את זה.‬
‫נלך למעבדה אחרי השיעור‬ ‫ונערוך כמה ניסויים.‬
‫בוא נעשה את זה.‬
‫קודם כל,‬ ‫נשים את החפץ הזוהר בספקטרומטר.‬
‫קודם אנחנו צריכים למצוא‬ ‫שם יותר טוב מ"החפץ הזוהר".‬
‫אתה צודק.‬
‫חרא.‬
‫בוא, בוא, בוא.‬
‫נורא מלחיץ אותי להיות בתיכון.‬
‫יש תמיד מין ריח מוזר,‬ ‫אתה יודע?‬
‫אני חושב שזה אחד מאלה‬ ‫שניסו להרוג אותי.‬
‫מה?‬
‫-כן.‬ ‫-חייבים להסתלק מכאן.‬
‫לא, לא, לא.‬ ‫אני חייב לעקוב אחריהם.‬
‫אולי הם יובילו אותי‬ ‫לזה שזרק אותי לאגם.‬
‫-מישהו זרק אותך לאגם?‬ ‫-כן, זה לא היה טוב.‬
‫-פיטר.‬ ‫-לא. תישאר שם, נד.‬
‫פיטר.‬
‫מה אתה עושה?‬
‫כלום.‬
‫כן. אתה בסדר?‬
‫שח.‬
‫אתה מתאר לעצמך מה הבוס היה אומר‬ ‫אם הוא היה יודע איפה אנחנו?‬
‫הדבר הזה אומר‬ ‫שהייתה פה פעימת אנרגיה.‬
‫אין זכר לנשק.‬
‫-וגם אם הוא היה פה, עכשיו הוא איננו.‬ ‫-גם אנחנו.‬
‫זה כל כך מדהים.‬
‫אני יודע, נכון?‬
‫הם בברוקלין.‬
‫סטאטן איילנד.‬
‫יוצאים מג'רזי.‬
‫הם עצרו.‬
‫מרילנד?‬
‫-מה יש שם?‬ ‫-אני לא יודע.‬
‫מאורת הרשע?‬
‫-לרשע יש מאורה?‬ ‫-כנופיה עם רובים חוצנים...‬
‫שלמנהיג שלה יש כנפיים? כן.‬
‫גדול.‬
‫איך תגיע לשם?‬ ‫זה משהו כמו 500 ק"מ מכאן.‬
‫קרב-עשר‬ ‫אקדמי‬
‫זה לא כל כך רחוק מוושינגטון הבירה.‬
‫-היי, זה פיטר!‬ ‫-חבר'ה.‬
‫-פיטר?‬ ‫-היי, חבוב.‬
‫קיוויתי שאולי אני אוכל‬ ‫לחזור לצוות.‬
‫לא. אין מצב.‬ ‫אתה לא יכול לפרוש...‬
‫ואז לבוא ושכולם יקבלו אותך בברכה.‬
‫היי, ברוך שובך, פיטר!‬ ‫פלאש, חזרת להיות מחליף ראשון.‬
‫-מה?‬ ‫-הוא לוקח את המקום שלך.‬
‫סליחה, אפשר לזוז כבר?‬
‫קיוויתי שנשתלב באחת המחאות‬ ‫מול אחת השגרירויות לפני ארוחת ערב.‬
‫למחות זה פטריוטי.‬ ‫בואו נעלה לאוטובוס.‬
‫תתרכזו, כולם, הנושא הבא שלנו‬ ‫הוא ירחי שבתאי.‬
‫בולטימור 90‬ ‫וושינגטון 126‬
‫חוק התרמודינמיקה השני.‬
‫-פרנק סינטרה.‬ ‫-פורט סאמטר.‬
‫-פלאש טועה.‬ ‫-אוקיי, בואו נתמקד. הלאה.‬
‫ליז, אל תעבידי אותם יותר מדי.‬
‫סטרונטיום, בריום, ויברניום.‬
‫טוב מאוד, פיטר. אני שמחה שחזרת.‬
‫אני שמח לחזור.‬
‫הפי‬
‫-מהי יחידת התקן הרדיואקטיבי...?‬ ‫-אפשר רגע?‬
‫בסדר.‬
‫-הלו?‬ ‫-יש לי פה נקודה מרצדת על המסך.‬
‫יצאת מניו יורק?‬
‫-טוב, כולם להתרכז.‬ ‫-מתקן איתור.‬
‫כן, לא, זאת רק נסיעה של בית הספר.‬ ‫זה שום דבר.‬
‫הפי, אני חייב לציין‬ ‫שמעקב אחריי ללא רשותי‬
‫זאת ממש חדירה לפרטיותי.‬
‫-זה לא אותו דבר.‬ ‫-מה לא אותו דבר?‬
‫כלום. תקשיב זה רק‬ ‫קרב-עשר אקדמי.‬
‫-זה לא סיפור.‬ ‫-היי, היי. אני אחליט אם זה לא סיפור.‬
‫נשמע לי שזה לא סיפור.‬ ‫אבל תזכור, אני משגיח עליך.‬
‫קרב-עשר האקדמי של ארה"ב‬
‫-בואו נישאר יחד.‬ ‫-כן.‬
‫את צוחקת? המקום הזה ענקי.‬
‫-ראיתי יותר גדולים.‬ ‫-יש פה ציפור.‬
‫-הבאת את המחשב הנייד שלך, נכון?‬ ‫-למה?‬
‫גישה למערכי נתונים‬
‫פיטר...‬
‫למה אנחנו מוציאים‬ ‫את מכשיר המעקב מהחליפה שלך?‬
‫אני חייב לעקוב אחרי החבר'ה האלה‬ ‫אל הבוס שלהם לפני שהם שוב יזוזו...‬
‫ואני לא רוצה שמר סטארק יידע מזה.‬
‫אז עכשיו אתה משקר לאיירון מן?‬
‫לא, לא, אני לא משקר.‬
‫הוא פשוט עדיין לא קולט‬ ‫מה אני מסוגל לעשות.‬
‫תפסתי אותך.‬
‫טוב, הפי,‬ ‫תיהנה לעקוב אחרי המנורה הזאת.‬
‫יש פה המון תתי מערכות.‬
‫אבל את כולן אפשר להשבית‬ ‫עם "פרוטוקול גלגלי-עזר".‬
‫מה?‬
‫"פרוטוקול גלגלי-עזר"‬ ‫הכנס סיסמת זיהוי‬
‫"פרוטוקול גלגלי-עזר"?‬ ‫תנתק את החסימות.‬
‫אני לא חושב שזה רעיון טוב.‬ ‫בטוח שלא סתם התקינו אותן.‬
‫בחייך, נו. אני לא צריך גלגלי-עזר.‬
‫נמאס לי שהוא מתייחס אליי‬ ‫כל הזמן כמו אל ילד.‬
‫-זה מרגיז.‬ ‫-אבל אתה ילד.‬
‫ילד שיכול לעצור אוטובוס‬ ‫בידיים חשופות.‬
‫פיטר, פשוט לא נראה לי שזה רעיון טוב.‬ ‫מה אם זה לא חוקי?‬
‫תקשיב, בבקשה.‬ ‫זאת ההזדמנות שלי להוכיח את עצמי.‬
‫אני יכול להתמודד עם זה.‬ ‫נד, בחייך.‬
‫ממש לא נראה לי שזה רעיון טוב.‬ ‫האיש בכיסא.‬
‫-אל תעשה את זה.‬ ‫-נו, בחייך.‬
‫החפץ הזוהר הוא ראיה.‬ ‫תשמור עליו טוב.‬
‫-בסדר?‬ ‫-אוקיי. אוקיי.‬
‫-הם זזים.‬ ‫-תיזהר.‬
‫-היי, ליז.‬ ‫-עיתוי מושלם.‬
‫אנחנו הולכים לשחות.‬
‫-קדימה, קדימה, קדימה.‬ ‫-מה?‬
‫-היי, פיטר.‬ ‫-היי.‬
‫היי.‬
‫התכוונתי ללכת ללמוד במרכז העסקים.‬
‫אתה לא צריך ללמוד.‬ ‫אתה הבחור הכי חכם שאני מכירה.‬
‫חוץ מזה...‬
‫פעילות מרדנית קבוצתית יום‬ ‫לפני התחרות זה טוב למורל.‬
‫קראתי את זה ב"הרצאת טד", אז...‬
‫שמעתי את זה ב"הרצאת טד".‬
‫וקראתי ספר הדרכה.‬
‫אתה באמת... זה ממש חשוב לך.‬
‫כן, זה העתיד שלנו.‬
‫אני לא הולכת להרוס אותו.‬
‫וחוץ מזה, פשטנו על המיני-בר‬ ‫והשוקולדים עלו משהו כמו 11 דולר.‬
‫-אז תלבש בגד ים. קדימה.‬ ‫-בואי כבר.‬
‫-בואי כבר!‬ ‫-אני באה! אני באה!‬
‫קדימה.‬
‫-ערב טוב, פיטר.‬ ‫-הלו? הלו?‬
‫ברכות על השלמת‬ ‫"פרוטוקול גלגלי-עזר"...‬
‫וקבלת אישור הגישה‬ ‫למלוא יכולותיה של החליפה שלך.‬
‫תודה.‬
‫אז לאן תרצה לקחת אותי הערב?‬
‫שתלתי מתקן עיקוב על מישהו.‬ ‫איש רע.‬
‫מתקן עיקוב אותר.‬
‫עורכת מסלול ליירוט היעד.‬
‫כל עוד אני אחזור בזמן‬ ‫לקרב-עשר, זה בסדר.‬
‫קרב-עשר האקדמי של ארה"ב‬
‫מאה מטר מהיעד ומתקרב.‬
‫קפוץ עכשיו.‬
‫איתור שלושה אנשים.‬
‫למה המאורה שלהם בתחנת דלק?‬ ‫זה כל כך עלוב.‬
‫היי, גברת חליפה, מה הם עושים?‬
‫רוצה לשמוע מה הם אומרים?‬
‫אני יכול לשמוע מה הם אומרים? כן.‬
‫מפעילה "מצג סיור מועצם".‬
‫הכפפה מהשלל מ"לאגוס".‬ ‫כל השאר עיצוב שלי.‬
‫וואו. מגניב.‬
‫לא ייאמן שהם עדיין עובדים‬ ‫על הבלגן עם ה"טריסקליון".‬
‫נהדר. הם ממשיכים לעשות בלגנים...‬
‫-ואנחנו ממשיכים להתעשר.‬ ‫-חדירה ליעד.‬
‫הם באמצע שוד.‬
‫אני יכול לתפוס את כולם על חם.‬ ‫זה מדהים.‬
‫אני מתקרב קצת לראות מה קורה.‬
‫תרצה שאפעיל‬ ‫את "מצג העצמת לוחמה"?‬
‫"מצג העצמת לוחמה"? כן.‬
‫מפעילה "הרג מיידי".‬
‫לא, לא, לא.‬ ‫אני לא רוצה להרוג אף אחד.‬
‫משביתה "הרג מיידי".‬
‫שמעת את זה?‬
‫מה קרה עכשיו, לעזאזל?‬ ‫מה זה היה?‬
‫קפצת רחוק מדי ונפלת על הפנים.‬
‫גברת חליפה,‬ ‫מה קרה למנגנון ירי-הקורים שלי?‬
‫ירי-מהיר הוא ברירת-מחדל‬ ‫ב"מצג העצמת לוחמה".‬
‫-למה אני צריך ירי-מהיר?‬ ‫-אתה רוצה לראות עוד אפשרויות?‬
‫יש לך 576 שילובים של ירי-קורים.‬
‫מר סטארק ממש נסחף.‬
‫שניכם תחכו כאן.‬
‫חכה. כדאי שתפעיל את בולמי-הדף.‬
‫-אחרת תתרסק לך היד.‬ ‫-בסדר, איפה הם?‬
‫-זה.‬ ‫-בחירה מעולה.‬
‫תרצה שאקבע את זה‬ ‫כברירת המחדל החדשה שלך?‬
‫לא, לא, לא.‬
‫-תלחץ על זה. לא, על זה.‬ ‫-זה, פה?‬
‫-מה זה היה?‬ ‫-קורי טייזר.‬
‫קורי טייזר?‬ ‫אני לא רוצה קורי-טייזר.‬
‫אתה כנראה לא מעורה‬ ‫בהגדרות ירי הקורים שלך.‬
‫אתה מעוניין בקורס ריענון?‬
‫-לא! את תבחרי.‬ ‫-אין בעיה.‬
‫6-אלפא-9, אתה עומד בזמנים?‬
‫קיבלתי, מוקד. 6-אלפא-9, עומד בלו"ז.‬
‫-יש לי קשר עין.‬ ‫-אור ירוק, אור ירוק.‬
‫זה הוא.‬
‫אוקיי. רואה את השיירה.‬
‫מצטרף מאחורי המאסף.‬
‫פריסת עוגנים.‬
‫נוחת.‬
‫לא שוגרו אותות מצוקה.‬ ‫חופשי להמשיך.‬
‫היי. יש להם שם דברים מעולים.‬
‫מגניב. זה כאילו סוג של ממיר-חומר.‬
‫טוב, אני עולה.‬
‫היי, ציפורת! זה לא שייך לך.‬
‫אוי, אלוהים.‬
‫-גברת חליפה, מה זה היה?!‬ ‫-אמרת לי לבחור.‬
‫מה? לא, תחזירי הכול למצב הרגיל.‬
‫מפעילה את ברירות המחדל המערכתיות.‬
‫אוי. הראש.‬
‫אתה סובל ככל הנראה‬ ‫מזעזוע מוח קל.‬
‫היי, אז איפה אני עכשיו?‬
‫אני לא בטוחה.‬
‫קירות המיכלית ממסכים‬ ‫את החיישנים שלי.‬
‫חכי רגע.‬
‫הם בטח חטפו את המשאית‬ ‫ולקחו אותי למאורת הרשע שלהם.‬
‫אוקיי, גברת חליפה,‬ ‫אנחנו נצטרך לצאת מזה.‬
‫שלוש. שתיים. אחת.‬
‫מה זה המקום הזה?‬
‫גברת חליפה, איפה אני?‬
‫אתה במתקן המאובטח ביותר‬ ‫בחוף המזרחי.‬
‫כספת האיחסון של בקרת-נזקים.‬
‫לא. ברצינות?‬
‫קרוב לוודאי‬ ‫שהדלת תישאר סגורה עד הבוקר.‬
‫עד הבוקר?‬
‫היי, גברת חליפה. די לא נעים לי‬ ‫לקרוא לך "גברת חליפה".‬
‫נראה לי שכדאי שאני אתן לך שם.‬
‫למשל "ליז". לא, לא, לא.‬
‫אלוהים, זה מוזר.‬
‫מה עם "קארן"?‬
‫אתה יכול לקרוא לי קארן אם תרצה.‬
‫היי, קארן, מה עוד החליפה‬ ‫הזאת יודעת לעשות?‬
‫מה?‬
‫אולי באמת כדאי‬ ‫שנריץ את קורס הריענון.‬
‫-קורי ריקושט.‬ ‫-קורי ריקושט.‬
‫-מגניב.‬ ‫-קורי פיצול.‬
‫-קורי רימון.‬ ‫-קורי רימון!‬
‫לגלות לליז שאני ספיידרמן?‬
‫מי זאת ליז?‬
‫מי זאת ליז? היא...‬
‫אין עליה. היא מדהימה.‬
‫היא לומדת איתי בבית הספר.‬
‫ו...‬
‫כן, אני ממש רוצה לספר לה,‬ ‫אבל זה כאילו מוזר, את מבינה?‬
‫"היי, אני ספיידרמן".‬
‫מה מוזר בזה?‬
‫מה אם היא מצפה‬ ‫למישהו כמו טוני סטארק?‬
‫תארי לעצמך כמה היא תתאכזב‬ ‫כשהיא תראה אותי.‬
‫אני במקומה‬ ‫לא הייתי מתאכזבת בכלל.‬
‫תודה, קארן.‬
‫זה ממש נחמד שיש עם מי לדבר.‬
‫כמה זמן אנחנו כבר פה בכלל?‬
‫-37 דקות.‬ ‫-מה?!‬
‫37 דקות? זה מטורף.‬
‫אני לא עומד בזה יותר.‬ ‫אני חייב לצאת מפה.‬
‫חייב להיות פה משהו‬ ‫שאני יכול להשתמש בו.‬
‫אוקיי, בואי נראה.‬
‫לא.‬
‫זה מדהים.‬
‫זה כמו החפץ הזוהר ההוא.‬
‫החפץ הזוהר הזה הוא ליבת אנרגיה‬ ‫של מטען נפץ חוצני.‬
‫את רוצה להגיד‬ ‫שסחבנו איתנו פצצה?‬
‫נדרשת קרינה כדי להעביר אותו‬ ‫למצב נפיץ.‬
‫אין אפשרות לביצוע השיחה‬
‫לא, לא, לא.‬
‫היי! בבקשה, בבקשה.‬ ‫שמישהו יוציא אותי מפה! היי!‬
‫קארן, תעזרי לי לעקוף‬ ‫את מנעול הזמן הזה.‬
‫אוקיי, קארן, תנמיכי את עוצמת הזרם‬ ‫ותריצי את הקוד.‬
‫ניסיון נכשל.‬
‫נצטרך לנסות את כל הרצפים.‬
‫נד, פיטר. אנחנו הולכים לאחר.‬ ‫קדימה, בואו.‬
‫אוקיי! חכי, חכי.‬
‫מאתחלת ניסיון 247.‬
‫זה עבד! זה עבד!‬
‫קרב-עשר האקדמי של ארה"ב‬
‫תוודאו בבקשה‬ ‫שכל הטלפונים הניידים כבויים.‬
‫תודה.‬
‫קארן, תובילי אותי‬ ‫לקרב-עשר מהר ככל האפשר.‬
‫אין בעיה. רק תגיד איפה זה.‬
‫מול אנדרטת וושינגטון.‬
‫-זה נד. תשאירו הודעה.‬ ‫-תחזור אליי! החפץ הזוהר הוא פצצה!‬
‫רכב מתקרב מימין.‬
‫אנחנו נכנסים עכשיו‬ ‫לשלב של "הפסד מיידי".‬
‫התשובה הנכונה הבאה תביא‬ ‫לניצחון באליפות.‬
‫מידטאון טכנולוגיה?‬
‫אפס.‬
‫תשובה נכונה.‬
‫מידטאון טכנולוגיה זוכה באליפות!‬
‫-ניצחנו!‬ ‫-חבר'ה, אני גאה בכם.‬
‫-אמרתי לכם שלא צריך את פיטר!‬ ‫-פלאש, לא ענית על אף שאלה.‬
‫-סופגת את המראות, מישל?‬ ‫-כן, אני פשוט...‬
‫אני לא רוצה להעריץ משהו‬ ‫שנבנה על ידי עבדים.‬
‫אני בטוח שאנדרטת וושינגטון‬ ‫לא נבנתה על ידי....‬
‫אוקיי.‬
‫-תיהני מהספר שלך.‬ ‫-תודה.‬
‫-נד, אתה חי!‬ ‫-פיטר, אתה בסדר?‬
‫היי, נד, איפה החפץ הזוהר?‬
‫-הוא מוגן. הוא בתרמיל הגב שלי.‬ ‫-נד, תקשיב. החפץ הזוהר מסוכן.‬
‫הפסדת את הקרב-עשר. חיפיתי עליך.‬
‫-תקשיב.‬ ‫-אנחנו באנדרטת וושינגטון.‬
‫-פיטר, זה אתה?‬ ‫-היי, ליז.‬
‫-זאת ליז?‬ ‫-תני לי בחזרה את נד.‬
‫-תגיד לה מה אתה מרגיש.‬ ‫-אתה מבריזן! מזלך שניצחנו.‬
‫אני רוצה לכעוס, אבל אני יותר מודאגת.‬ ‫כאילו, מה קורה איתך?‬
‫אני חייב לדבר עם נד. זה חשוב.‬
‫-כל החפצים על המשטח, בבקשה.‬ ‫-יש משהו בתרמיל של נד.‬
‫זה מאוד מסוכן.‬ ‫שזה לא יעבור בשיקוף.‬
‫ליז? ליז! לעזאזל.‬
‫אני יכול להיות האיש‬ ‫שיגיד לפיטר שהוא מסולק?‬
‫גובהה של אנדרטת וושינגטון הוא‬ ‫170 מטר ו-12.7 ס"מ.‬
‫שימו לב לחיתוך השיש‬ ‫והשחם סביב האבן.‬
‫לא! לא, לא.‬ ‫קארן, מה קורה שם למעלה?‬
‫ליבת הצ'יטאורי התפוצצה...‬
‫וגרמה לנזק מבני חמור במעליות.‬
‫-הו, לא.‬ ‫-החברים שלי למעלה!‬
‫מה? אל תדאגי, גברתי,‬ ‫הכול יהיה בסדר.‬
‫סליחה. אוי, אלוהים, זה גבוה.‬
‫אוי, אלוהים. תסתכלו על התקרה.‬
‫תישארו רגועים.‬
‫כולנו הולכים למות פה.‬
‫כ-10 דקות לכשל קטסטרופלי.‬
‫הלך עלינו.‬
‫אוקיי, אני יודעת שזה היה מפחיד,‬ ‫אבל מערכות הבטיחות שלנו פועלות.‬
‫כשל מוחלט של מערכות הבטיחות.‬
‫אנחנו לגמרי בטוחים כאן.‬
‫כל השוהים במעלית נמצאים בסכנת מוות.‬
‫אני עולה הכי מהר שאני יכול!‬
‫-קדימה!‬ ‫-תני לי את היד שלך.‬
‫יש לך 125 שניות לכשל קטסטרופלי.‬
‫מה? למה?‬
‫תזוזה לא צפויה גרמה‬ ‫להסלמה בהידרדרות.‬
‫-איך אני נכנס לשם?‬ ‫-מפעילה "מל"ט סיור".‬
‫כל הזמן היה לי את זה? מגניב.‬
‫מאתרת נקודת חדירה אופטימלית.‬
‫התקדם אל חלון דרום מערבי.‬
‫קארן. אני בדרך לשם.‬
‫-יש כאן הרבה זכוכיות.‬ ‫-אתה מסוגל.‬
‫קדימה, קדימה.‬
‫אוקיי. אוי, אלוהים. אוקיי.‬
‫אוקיי.‬
‫מה קרה?‬ ‫הגעת לחלון הדרום מערבי.‬
‫-למה אתה מהסס?‬ ‫-זה בסדר.‬
‫פשוט אף פעם לא הייתי בגובה כזה.‬
‫גם לא התקנת את המצנח שלך...‬
‫כך שנפילה מהגובה‬ ‫הזה תהיה בהחלט קטלנית.‬
‫מושלם.‬
‫אוי, אלוהים.‬
‫למה זה לא נשבר?‬
‫זאת זכוכית בליסטית בעמידות 4.‬ ‫תצטרך לצבור יותר תנופה.‬
‫כאן משטרת הבירה. תזדהה.‬
‫החברים שלי בפנים! אל תירו!‬
‫רד מיד לקרקע!‬
‫-אוקיי, מי עכשיו?‬ ‫-תורי.‬
‫פלאש, אתה רציני? מה אתה עושה?‬
‫-קדימה.‬ ‫-אל תדאגי בקשר לגביע.‬
‫חדל!‬
‫חזור מיד לקרקע.‬
‫חזור לקרקע אחרת נפתח באש!‬
‫תעלה, תעלה.‬
‫זה בשליטתי.‬
‫קחו את הגביע.‬
‫זאת ההזדמנות האחרונה שלך.‬
‫אני הולך למות.‬
‫עשיתי את זה.‬
‫מה שלומכם? אל דאגה.‬ ‫אני מחזיק אתכם.‬
‫-יש!‬ ‫-היי, היי, היי.‬
‫-שמן, תפסיק לזוז.‬ ‫-מצטער, אדוני.‬
‫קדימה. קדימה.‬
‫אוקיי. אוקיי.‬
‫-מר הרינגטון, קדימה.‬ ‫-נד, קדימה.‬
‫-זאת התחנה שלכם.‬ ‫-יותר מהר, ליז.‬
‫קדימה, קדימה, קדימה.‬ ‫יותר מהר, חברים. מהר. מהר.‬
‫-את בטוחה שזה בטוח?‬ ‫-ליז.‬
‫ליז!‬
‫את בסדר. את בסדר.‬
‫אוקיי.‬
‫-אוי, אלוהים.‬ ‫-אוי, אלוהים.‬
‫תעלי. קדימה, חבר'ה, תתרחקו.‬
‫-תיכנסי.‬ ‫אתם בסדר?‬
‫כולם בסדר?‬
‫זאת ההזדמנות שלך, פיטר.‬
‫תנשק אותה.‬
‫תודה!‬
‫אתה באמת חבר של פיטר פרקר?‬
‫אני יכול לסיים את ההזמנה הבאה,‬ ‫אבל בלי החומרים החדשים מהמשאית...‬
‫לעזאזל.‬
‫יש לנו עדיין מספיק להשלים‬ ‫את עסקת גארגן, נכון?‬
‫כן, אבל זהו.‬
‫אולי זה הזמן שלי לבנות‬ ‫את האיטום בוואקום בגובה רב.‬
‫-אולי די עם זה?‬ ‫-לא, אבל ג'וב אחד.‬
‫לא.‬
‫שמונה שנים.‬ ‫אף ציוץ מהסוכנים הפדרלים.‬
‫אף מילה מהדבילים האלה בחליפות‬ ‫ליל כל הקדושים ממגדל סטארק.‬
‫ואז, פתאום, צץ המנוול הקטן הזה‬ ‫בגרביונים אדומים...‬
‫והוא חושב שהוא יכול להרוס‬ ‫את כל מה שבניתי.‬
‫באמת?‬
‫אני אהרוג אותו.‬
‫-אני אמצא אותו...‬ ‫-מצאתי אותו.‬
‫ספיידרמן זינק פנימה‬
‫ובמבצע נועז הציל נבחרת‬ ‫קרב-עשר אקדמי מקווינס.‬
‫זהותו של הגיבור במסכה‬ ‫עדיין לא ידועה.‬
‫-אימא.‬ ‫-אוי, ילדים. טוב.‬
‫פיטר. בוא הנה, בוא הנה, בוא הנה!‬
‫בסופ"ש האחרון,‬ ‫נבחרת קרב-עשר האקדמי‬
‫של תיכון "מידטאון" הביסה את האלופה,‬ ‫וזכתה באליפות הלאומית.‬
‫באותו יום, הם הביסו גם את המוות.‬
‫פיצוץ! סאלי צורחת! פלאש צורח!‬ ‫כולם צורחים!‬
‫פסי לייזר סגולים ועשן. זה היה מטורף!‬ ‫ממש כמו הופעה של בון ג'ובי.‬
‫כידוע לכם, יצאנו מזה בחיים.‬ ‫וזה מה שחשוב.‬
‫לא הייתי עומד בזה אם הייתי מאבד‬ ‫תלמיד בנסיעה של בית הספר.‬
‫לא שוב.‬
‫למרבה המזל, אף אחד לא‬ ‫נפגע קשה הודות לספיידרמן.‬
‫הספיידרמן‬ ‫ג'ייסון איונלו - בטי בריאנט‬
‫-תודה, ספיידרמן.‬ ‫-תודה, ספיידרמן.‬
‫בהמשך: שיגעון הספיידרמן סוחף‬ ‫את בית הספר.‬
‫איך תפגינו את הלהט הספיידרי שלכם?‬
‫אחי, אחי, אחי.‬
‫איך ההרגשה להיות מפורסם‬ ‫כשאף אחד לא יודע שזה אתה?‬
‫-מטורף, אחי.‬ ‫-זה מטורף.‬
‫-שנגיד לכולם?‬ ‫-לא.‬
‫-שאני אגיד לכולם?‬ ‫-לא, אחי, זה לא רעיון טוב.‬
‫-אוקיי, אנחנו מאחרים לשיעור.‬ ‫-אני לא הולך.‬
‫אתה כבר בצרות‬ ‫בגלל שהברזת מקרב-עשר.‬
‫תקשיב, הבנתי מה קורה.‬
‫איש חליפת הכנפיים גונב מ"בקרת נזקים".‬
‫עם זה הוא בונה את כלי הנשק.‬
‫-אני רק צריך לתפוס אותו.‬ ‫-אבל יש לנו בוחן בספרדית.‬
‫נד, אני כנראה לא אחזור הנה לעולם.‬
‫מר סטארק מעביר‬ ‫את הנוקמים צפונה...‬
‫-אז כשאני אעצור את האיש...‬ ‫-אחי.‬
‫אתה רוצה להיות אחד שנשר מהתיכון?‬
‫אני כל כך הרבה מעבר לתיכון כרגע.‬
‫פרקר. למשרדי.‬
‫אז...‬
‫חטפתם ריתוק.‬
‫פישלתם. אתם יודעים‬ ‫שעשיתם משהו פסול.‬
‫השאלה היא: איך תכפרו על זה?‬
‫אולי ניסיתם להיות מגניבים.‬
‫אבל תשמעו מהאיש‬ ‫שהיה קפוא 65 שנה...‬
‫הדרך היחידה להיות מגניבים‬ ‫היא לציית לחוקים.‬
‫כולנו יודעים מה טוב.‬ ‫כולנו יודעים מה רע.‬
‫בפעם הבאה שהגלמים האלה ינסו‬ ‫לשכנע אתכם לעשות משהו...‬
‫-שאתם יודעים שהוא רע...‬ ‫-לאן אתה הולך? חזור הנה.‬
‫תחשבו לעצמכם,‬ ‫מה קפטן אמריקה היה עושה?‬
‫למה את פה? את בכלל לא מרותקת.‬
‫אני יודעת. אני אוהבת לבוא הנה‬ ‫לצייר אנשים במשבר.‬
‫זה אתה.‬
‫אז הגוף שלכם משתנה.‬ ‫תאמינו לי, אני מכיר את ההרגשה.‬
‫נוזל קורים‬
‫מיי?‬
‫היי, קארן. מה קורה?‬
‫היי, פיטר. איך היה הבוחן בספרדית?‬
‫תהיתי אם תוכלי לעזור לי.‬
‫אני מנסה להיזכר‬ ‫מי היו האנשים תחת הגשר...‬
‫אבל אני מצליח‬ ‫לזכור רק חלק מלוחית הרישוי.‬
‫אני יכולה להריץ תוכנת זיהוי פנים‬ ‫על החומר המצולם מהמפגש.‬
‫-חומר מצולם?‬ ‫-כן, פיטר.‬
‫אני מתעדת את כל מה שאתה רואה.‬
‫-הכול?‬ ‫-הכול?‬
‫-כל הזמן?‬ ‫-קוראים לזה נוהל בייבי-מוניטור.‬
‫כן, ברור.‬
‫-טוב, תעבירי לאחור ליום שישי האחרון.‬ ‫-בעונג רב.‬
‫היי, כולם. כן, אחלה של מסיבה.‬
‫היי, מה קורה, ליז?‬ ‫פיטר סיפר לי הרבה עלייך.‬
‫לא, לא, לא.‬ ‫זה אני סתם עושה כאילו.‬
‫תריצי קדימה ביום. יותר מאוחר.‬
‫זה אני, ת'ור, בנו של אודין.‬
‫לא, לא, לא, את זה ממש...‬
‫את זה ממש לא רצינו לראות.‬
‫-החיקויים שלך נורא מצחיקים.‬ ‫-תריצי קדימה לעסקת הנשק.‬
‫אוקיי.‬
‫השניים מימין. מי הם?‬
‫מחפשת במאגרי הנתונים‬ ‫של רשויות אכיפת החוק.‬
‫אין שום נתונים על שני האנשים.‬
‫-כלום?‬ ‫-אחד זוהה.‬
‫ארון דייוויס, בן 33.‬
‫יש לו תיק פלילי‬ ‫וכתובת כאן בקווינס.‬
‫בואי נקפוץ לבקר אותו.‬
‫תרצה שאפעיל‬ ‫את "נוהל חקירה מוגברת"?‬
‫כן.‬
‫-זוכר אותי?‬ ‫-היי...‬
‫אני צריך מידע‬ ‫ואתה תיתן לי אותו עכשיו.‬
‫-בסדר. תרגיע.‬ ‫-קדימה!‬
‫-מה קרה לקול שלך?‬ ‫-מה זאת אומרת?‬
‫שמעתי אותך ליד הגשר.‬ ‫אני יודע איך נשמעת בת.‬
‫אני לא בת! אני בן!‬ ‫זאת אומרת, אני גבר!‬
‫לא אכפת לי מה אתה, בן, בת...‬
‫אני לא בת! אני גבר!‬
‫די, נו.‬ ‫מי מוכר את הנשקים האלה?‬
‫אני צריך לדעת.‬ ‫תן לי שמות. אחרת...‬
‫-אף פעם לא עשית את זה, מה?‬ ‫-השבתת מצג חקירה.‬
‫תקשיב.‬
‫החבר'ה האלה מוכרים נשקים‬ ‫מסוכנים בטירוף.‬
‫אסור שהם יסתובבו חופשי ברחובות.‬
‫אם אחד מהם מסוגל לחתוך‬ ‫לשניים את המכולת של דלמאר...‬
‫-אתה מכיר את המקום?‬ ‫-כן, הסנדוויץ' הכי טוב בקווינס.‬
‫-גם של "סאב הייבן" ממש טוב.‬ ‫-יותר מדי לחם.‬
‫-אני אוהב לחם.‬ ‫-דבר, אחי. בבקשה.‬
‫מצג חקירה מטומטם.‬ ‫קארן, אל תעשי את זה יותר.‬
‫באותו ערב, אמרת לבחור ההוא,‬ ‫"אם אתה הולך לירות במישהו, תירה בי".‬
‫יש לך ביצים.‬
‫אני לא רוצה את הנשקים האלה‬ ‫בשכונה הזאת.‬
‫יש לי אחיין שגר פה.‬
‫מי האנשים האלה?‬
‫מה אתה יכול לספר לי‬ ‫על האיש עם הכנפיים?‬
‫חוץ מזה שהוא פסיכופת‬ ‫שמתלבש כמו שד? שום דבר.‬
‫אני לא יודע מי הוא או איפה הוא.‬
‫-אני כן יודע איפה הוא יהיה.‬ ‫-באמת?‬
‫כן, המטורף ההוא שפעם עבדתי איתו...‬
‫הוא אמור לעשות איתו עסקה.‬
‫יש! יש.‬
‫-תודה...‬ ‫-היי, היי, היי.‬
‫לא אמרתי לך איפה.‬ ‫אין לך מיקום.‬
‫נכון, ברור. כן, טעות שלי.‬ ‫איזה טמבל אני. פשוט...‬
‫כן.‬
‫-איפה זה?‬ ‫-אני יכול לתת לך עצה קטנה?‬
‫אתה חייב להשתפר בחלק הזה‬ ‫של העבודה.‬
‫אני לא מבין.‬
‫אני מפחיד.‬
‫-המעבורת בסטאטן איילנד, 11:00.‬ ‫-כל כך מהר.‬
‫זה יימס בתוך שעתיים.‬
‫לא, לא, לא. בוא תסדר את זה.‬
‫-שעתיים. מגיע לך.‬ ‫-יש פה גלידה.‬
‫מגיע לך. אתה פושע. ביי, אדון פושע.‬
‫סטאטן איילנד‬
‫יפה.‬
‫אוקיי, קארן, תפעילי מצג סיור מועצם.‬
‫בטח.‬
‫הוא בחלק הקדמי. בסיפון הראשי.‬
‫אני שונא את האיש הזה.‬
‫זה האיש מהגשר, נכון?‬ ‫מי האיש השני?‬
‫תעדכן אותי.‬
‫אין שום דבר עליו‬ ‫באף אחד ממאגרי הנתונים.‬
‫שיחה נכנסת ממיי פרקר.‬ ‫להעביר למערך התקשור שלך?‬
‫אני לא יכול לדבר איתה עכשיו.‬ ‫אני אחזור אליה.‬
‫מל"טי, שים עין על האיש הזה.‬ ‫אסור שאף אחד יתחמק לנו הפעם.‬
‫-מי זה בצד שמאל?‬ ‫-מק גרגאן.‬
‫תיק פלילי עבה, כולל רצח.‬
‫תרצה שאפעיל "הרג מיידי"?‬
‫קארן, לא! מספיק כבר עם "הרג מיידי".‬
‫טנדר לבן.‬
‫מל"טי, תסרוק את המעבורת‬ ‫ותמצא טנדר לבן.‬
‫זה יותר מדי מושלם.‬
‫יש לי את הנשק, את הקונים‬ ‫ואת המוכרים, כולם במקום אחד.‬
‫-שיחה נכנסת מטוני סטארק.‬ ‫-לא, לא, לא.‬
‫-אל תעני.‬ ‫-מר פרקר. יש לך שנייה?‬
‫האמת שאני בבית הספר.‬ ‫-לא, אתה לא.‬
‫-יופי של עבודה בבירה.‬ ‫-אוקיי.‬
‫אף פעם לא קיבלתי תמיכה מאבא שלי‬
‫ואני מנסה לשבור את הרצף.‬
‫אני די באמצע משהו כרגע.‬
‫אל תקטע אותי כשאני מחמיא לך.‬
‫מכל מקום, דברים גדולים עומדים...‬ ‫מה זה?‬
‫אני בחזרה של הלהקה.‬
‫מוזר. הפי אמר לי שעזבת את הלהקה‬ ‫לפני שישה שבועות. מה קורה?‬
‫-אני חייב לזוז. סוף שיחה.‬ ‫-היי.‬
‫אני אקח את אלה!‬
‫חבר'ה. עסקת הנשק הלא-חוקי במעבורת‬ ‫הייתה ב-10:30. החמצתם אותה.‬
‫איש העכביש ההוא פה.‬
‫לא כל כך מהר.‬
‫אתם בסדר? טעות שלי,‬ ‫זה היה קצת חזק.‬
‫אני חייב לציין שהבחור השני‬ ‫היה יותר טוב עם הדבר הזה.‬
‫ובשיא הכנות...‬
‫אני בהלם.‬
‫-עצור! אף-בי-איי.‬ ‫-אל תזוז.‬
‫-רד לרצפה.‬ ‫-אף-בי-איי.‬
‫מה זאת אומרת, אף-בי-איי?‬
‫-הבולשת הפדרלית.‬ ‫-אני יודע, אבל מה הם עושים פה?‬
‫זוזו הצידה. זוזו הצידה.‬
‫לא.‬
‫תיזהרו, תיזהרו, תיזהרו!‬ ‫זוזו, זוזו, זוזו!‬
‫-זוזו.‬ ‫-תעלה לסיפון העליון.‬
‫אנחנו מסתלקים מפה.‬
‫תפעילי קורי טייזר.‬
‫אתה מתעסק בדברים שאתה לא מבין.‬
‫אוי, אלוהים. מה אני עושה? קארן...‬
‫תני לי סריקת רנטגן של הספינה.‬ ‫תתמקדי בנקודות הכי חזקות.‬
‫קורי-רימון. קורי-רימון.‬
‫קורי-ליפוף. קדימה.‬
‫עבודה מעולה, פיטר.‬ ‫הצלחה של 98 אחוז.‬
‫-98?‬ ‫-יש, ספיידרמן!‬
‫לא! לא! לא!‬
‫מה לעזאזל?‬
‫היי, ספיידרמן.‬
‫חזרה של הלהקה אמרת, נכון?‬
‫יש, איירון מן!‬
‫מר סטארק!‬
‫היי, מר סטארק, אני יכול לעשות משהו?‬ ‫מה אתה רוצה שאני אעשה?‬
‫אני חושב שעשית מספיק.‬
‫אז זהו? אתה פשוט בורח?‬
‫הסוכנים הפדרלים חיכו לנו.‬
‫עכשיו אנחנו על הכוונת‬ ‫של איירון מן?‬
‫כן, אני בורח.‬
‫וגם אתה צריך לברוח.‬
‫אתה יודע‬ ‫שאני לא יכול לעשות את זה.‬
‫אז מה עכשיו?‬
‫מייסון. אתה יכול להביא את האיטום‬ ‫בוואקום בגובה רב שלך למצב פעיל בזמן?‬
‫ברצינות?‬
‫כן. לא תתחרט על זה.‬
‫אתה איתי?‬
‫בפרקים הקודמים‬ ‫של "הפדיחות של פיטר":‬
‫אני אומר לך לא להתערב בזה.‬
‫במקום זה, השתלטת על חליפה‬ ‫בשווי מיליוני דולרים...‬
‫כדי שתוכל לחמוק מאחורי גבי...‬
‫-ולעשות את מה שאמרתי לך לא לעשות.‬ ‫-כולם בסדר?‬
‫לא הודות לך.‬
‫לא הודות לי?‬
‫הנשקים האלה היו שם ואני ניסיתי‬
‫להגיד לך אבל לא רצית להקשיב.‬
‫שום דבר מזה לא היה קורה‬ ‫אם היית פשוט מקשיב לי!‬
‫אם היה אכפת לך,‬ ‫היית בא הנה בעצמך.‬
‫הקשבתי לך, ילד.‬ ‫מי לדעתך קרא לאף-בי-איי?‬
‫אתה יודע שאני הייתי היחיד‬ ‫שהאמין בך?‬
‫כל השאר אמרו שאני מטורף‬ ‫כשגייסתי ילד בן 14.‬
‫-אני בן 15.‬ ‫-זה הרגע שאתה בולם!‬
‫המבוגר מדבר.‬ ‫מה אם מישהו היה מת הערב?‬
‫סיפור אחר לגמרי, נכון?‬ ‫כי זה היה בגללך.‬
‫ואם אתה היית מת...‬
‫הייתי מרגיש שזה בגללי.‬
‫-אני לא צריך את זה על המצפון.‬ ‫-כן, אדוני.‬
‫-אני מצטער. אני מבין.‬ ‫-מצטער זה לא מספיק.‬
‫כל מה שרציתי זה להיות כמוך.‬
‫ואני רציתי שתהיה יותר טוב ממני.‬
‫זה לא עובד.‬ ‫אני צריך שתחזיר את החליפה.‬
‫-לכמה זמן?‬ ‫-לתמיד.‬
‫-ככה זה עובד.‬ ‫-לא, לא. בבקשה.‬
‫-קדימה.‬ ‫-אתה לא מבין. זה כל מה שיש לי.‬
‫אני כלום בלי החליפה הזאת.‬
‫אם אתה כלום בלי החליפה הזאת,‬ ‫אז אתה לא ראוי לה.‬
‫אוקיי?‬
‫אלוהים, אני נשמע כמו אבא שלי.‬
‫אין לי משהו אחר ללבוש.‬
‫אוקיי, נפתור את זה.‬
‫יצאתי בשלום מהטיול‬ ‫לניו יורק סיטי‬
‫היי.‬
‫התקשרתי אליך כל היום.‬ ‫אתה לא עונה.‬
‫אתה לא יכול לעשות את זה.‬
‫ואז הייתה התקרית במעבורת.‬
‫התקשרתי לחמש תחנות משטרה.‬
‫חמש.‬
‫התקשרתי לחמישה חברים שלך.‬ ‫התקשרתי לאימא של נד.‬
‫מיי, אני בסדר, באמת.‬ ‫תירגעי. אני בסדר.‬
‫די עם השטויות האלה.‬
‫אני יודעת שעזבת את הריתוק.‬
‫אני יודעת שעזבת את החדר‬ ‫במלון בוושינגטון.‬
‫אני יודעת שאתה חומק כל לילה.‬
‫זה לא בסדר.‬
‫פיטר, אתה חייב להגיד לי מה קורה.‬ ‫תגיד הכול.‬
‫זה רק אני ואתה.‬
‫איבדתי את ההתמחות ב"סטארק".‬
‫-מה?‬ ‫-כן.‬
‫מה קרה?‬
‫חשבתי שאם אני אעבוד ממש קשה‬ ‫הוא... את מבינה.‬
‫אבל פישלתי.‬
‫זה בסדר, זה בסדר.‬
‫זה בסדר.‬
‫אני מצטער שהדאגתי אותך.‬
‫אני לא מנסה להרוס לך את החיים.‬
‫כן, אני יודע.‬
‫פשוט...‬
‫-גם אני הייתי מתחמקת מהבית.‬ ‫-כן.‬
‫ותעשה מקלחת. אתה מסריח.‬
‫אתה מסריח כמו פח זבל.‬
‫אני יודע.‬
‫פיטר, אתה ילד טוב ואתה ילד נבון.‬
‫אז תנסה להתמקד במה שחשוב, אוקיי?‬
‫אוקיי.‬
‫טוב, עכשיו לך מפה.‬
‫אתה מסולק מבית הספר?‬
‫תהיה חייב ללכת לתיכון ברחוב 46‬ ‫עם המנהל עם החץ וקשת?‬
‫נראה לי שזאת אגדה אורבנית.‬ ‫ולא, אני לא מסולק.‬
‫איזה מזל יש לך.‬
‫טייגרס‬
‫נשף המחזור‬
‫הפואזיה‬
‫היי.‬
‫-היי.‬ ‫-חשבתי שיש לך שיעור מתמטיקה.‬
‫כן, עשיתי כמה דברים לנשף.‬
‫תקשיבי, אני...‬
‫רציתי להתנצל‬ ‫על כל הקטע בקרב-עשר.‬
‫זה בסדר.‬
‫בשבוע שעבר, קרב-עשר היה הדבר‬ ‫הכי חשוב, אבל אז כמעט מתתי.‬
‫לא, אני...‬
‫אני רק מתכוון...‬
‫שזה היה ממש לא בסדר, בעיקר...‬
‫בגלל...‬
‫שאת מוצאת חן בעיניי.‬
‫אני יודעת.‬
‫באמת?‬
‫אתה ממש גרוע בשמירה על סודות.‬
‫כן, את ממש תופתעי.‬
‫אני חייב להגיע לשיעור אבל...‬
‫הייתי מציע שניפגש‬ ‫אבל אני אהיה בריתוק...‬
‫לתמיד, אבל...‬
‫אני בטוח שכבר יש לך דייט לנשף.‬
‫האמת שהייתי כל כך עסוקה בלתכנן אותו,‬ ‫שלא ממש הגעתי לחלק הזה, אז...‬
‫היית רוצה...‬
‫ללכת איתי?‬
‫כן. בטח.‬
‫באמת? כאילו, גדול. מגניב.‬
‫מגניב.‬
‫אני הולך לכיוון הזה.‬
‫אישור יציאה למסדרון‬
‫מיי, אני צריך את עזרתך.‬
‫קשר "וינדזור"‬
‫מבפנים או מסביב?‬
‫בסדר?‬
‫היום זה היום. אז מה התוכנית?‬
‫פותח לה את הדלת.‬
‫אומר לה שהיא נראית יפה,‬ ‫אבל לא נסחף כי זה מוזר.‬
‫-אל תהיה מוזר.‬ ‫-לא.‬
‫כשאני רוקד איתה,‬ ‫אני שם לה את הידיים על המותניים.‬
‫קטן עליי.‬
‫-אוהב אותך.‬ ‫-ביי.‬
‫אתה בטח פיטר.‬
‫כן.‬
‫אני אבא של ליז.‬
‫תביא יד.‬
‫יופי של לחיצה.‬
‫בוא תיכנס. בוא.‬
‫היי, פיטר.‬
‫אתה נראה מאוד יפה.‬
‫תודה.‬
‫זכרת את השם שלו?‬
‫-פרדי?‬ ‫-פיטר?‬
‫פיטר. פיטר.‬
‫אני הולכת לקרוא לליז.‬
‫אוקיי.‬
‫אתה בסדר, פיט?‬
‫כן.‬
‫כי אתה נראה חיוור.‬
‫אתה רוצה לשתות משהו?‬
‫ברבון, סקוטש או משהו כזה?‬
‫אני לא מספיק מבוגר כדי לשתות.‬
‫תשובה נכונה.‬
‫-את באמת נראית יפהפייה.‬ ‫-בבקשה אל תביך אותי, אבא.‬
‫אני צודק, פיט?‬
‫כן, את נראית ממש נהדר.‬
‫ושוב, תשובה נכונה.‬
‫זה קורסאג'?‬
‫תודה.‬
‫היי, אני הנהג שלכם,‬ ‫אז קדימה, נצא לדרך.‬
‫לא, לא, לא.‬ ‫חייבים כמה צילומים, מותק. טוב.‬
‫-ממש כאן. מושלם.‬ ‫-אימא.‬
‫אוקיי. קדימה.‬
‫פיטר, יותר קרוב.‬
‫תחייכו!‬
‫ככה.‬
‫-אדוני, אתה לא חייב להסיע אותנו.‬ ‫-לא, לא, ממש לא בעיה.‬
‫אני נוסע מחוץ לעיר.‬ ‫זה ממש בדרך שלי.‬
‫-הוא תמיד מתרוצץ. תיהנו.‬ ‫-פעם אחרונה.‬
‫-תודה.‬ ‫-אני מבטיח.‬
‫הוא חמוד.‬
‫-נתראה עוד כמה ימים. טוב.‬ ‫-ביי, מותק.‬
‫קדימה, פדרו.‬
‫-ביי, פיטר, תיהנה.‬ ‫-כן. אעשה זאת.‬
‫-מה אתה הולך לעשות, פיט?‬ ‫-מה?‬
‫כשתגמור את התיכון,‬ ‫מה לדעתך תעשה?‬
‫-אני לא יודע.‬ ‫-אל תחקור אותו, אבא.‬
‫אני רק אומר, את יודעת.‬
‫כל אלה שלומדים בתיכון הזה,‬
‫החיים שלהם די מתוכננים, נכון?‬
‫כן, לא, אני רק בכיתה י'.‬
‫פיטר מתמחה אצל טוני סטארק.‬ ‫לא נראה לי שהוא צריך לדאוג.‬
‫באמת? סטארק?‬
‫מגניב.‬
‫מה בדיוק אתה עושה?‬
‫האמת שאני כבר לא מתמחה אצלו.‬
‫-ברצינות?‬ ‫-כן. זה התחיל...‬
‫לשעמם.‬
‫לשעמם? יצא לך להיות עם ספיידרמן.‬
‫באמת? ספיידרמן?‬
‫איך הוא?‬
‫כן, הוא נחמד.‬
‫איש נחמד.‬
‫בחור אמין.‬
‫תראה. איזה חמוד זה.‬
‫כבר ראיתי אותך בסביבה,‬ ‫נכון? כלומר...‬
‫איפשהו... אנחנו נפגשנו...?‬ ‫כי אפילו הקול...‬
‫הוא בקרב-עשר האקדמי איתי.‬
‫והוא היה במסיבה שלי.‬
‫מסיבה נהדרת. ממש נהדרת. כן.‬
‫-יופי של בית. הרבה חלונות. נהדר.‬ ‫-היית שם משהו כמו שתי שניות.‬
‫הייתי הרבה יותר משתי שניות.‬
‫-נעלמת.‬ ‫-לא. לא, לא נעלמתי.‬
‫כן, נעלמת כמו שאתה תמיד נעלם.‬ ‫כמו שנעלמת גם בוושינגטון.‬
‫זה נורא מה שקרה שם בוושינגטון.‬
‫פחדת?‬
‫בטוח ששמחת כשהחבר שלך ספיידרמן‬
‫הופיע במעלית.‬
‫כן, טוב, האמת שאני לא עליתי.‬
‫ראיתי את הכול מלמטה.‬
‫כן.‬
‫מזל גדול שהוא היה שם באותו יום.‬
‫ספיידרמן הטוב שלנו.‬
‫אבא. הרמזור.‬
‫הגענו. סוף התור.‬
‫תודה, אבא.‬
‫תיכנסי את, מתוקה.‬
‫אני רוצה לתת לפיטר‬ ‫את "נאום האבא".‬
‫אל תיתן לו להפחיד אותך.‬
‫אוהבת אותך.‬
‫-אוהב אותך, מתוקה.‬ ‫-שתהיה לך טיסה בטוחה.‬
‫היי.‬
‫אתן נראות כל כך יפות.‬
‫היא יודעת?‬
‫מה היא יודעת?‬
‫אז היא לא יודעת. יופי.‬
‫שומר סוד.‬
‫אני מעריץ את זה.‬
‫גם לי יש כמה סודות משלי.‬
‫מכל הסיבות שלא רציתי‬ ‫שהבת שלי תצא לדייט...‬
‫פיטר...‬
‫אין דבר יותר חשוב ממשפחה.‬
‫אתה הצלת את חיי הבת שלי.‬
‫אני לעולם לא אשכח את זה.‬
‫אז אני אתן לך הזדמנות אחת.‬
‫אתה מוכן?‬
‫אתה תיכנס פנימה,‬ ‫ותשכח מכל מה שקרה...‬
‫ולעולם...‬
‫אל תתערב יותר בעסקים שלי.‬
‫כי אם תעשה את זה...‬
‫אני אהרוג אותך...‬
‫ואת כל מי שאתה אוהב.‬
‫אני ממש אהרוג אותך.‬
‫זה מה שאני אעשה כדי להגן‬ ‫על המשפחה שלי. זה מובן לך?‬
‫היי.‬
‫כרגע הצלתי את חייך.‬ ‫אז מה אומרים?‬
‫תודה.‬
‫בבקשה.‬
‫עכשיו תיכנס לשם ותדאג‬ ‫שהבת שלי תיהנה. אוקיי?‬
‫רק לא יותר מדי.‬
‫היי.‬
‫מה הוא אמר לך?‬
‫אני חייב ללכת.‬
‫אני מצטער.‬
‫זה לא מגיע לך.‬
‫הוא נתן לך אפשרות לבחור.‬
‫-לא בחרת נכון.‬ ‫-מה לעזאזל?‬
‫מה זאת התחפושת העלובה הזאת?‬
‫מנגנון ירי-הקורים שלי.‬
‫לא הייתי בטוח בדבר הזה‬ ‫בהתחלה, אבל, קבל.‬
‫מגעיל.‬
‫-למה הוא שלח אותך הנה?‬ ‫-כנראה שלעולם לא תדע.‬
‫יופי של שיגור!‬
‫כן!‬
‫נד, האיש עם הכנפיים‬ ‫הוא אבא של ליז.‬
‫-מה?‬ ‫-אני חייב להגיד למר סטארק.‬
‫צלצל להפי הוגאן.‬ ‫הוא ראש מערך האבטחה של מר סטארק.‬
‫תשיג מחשב ותאתר את הנייד שלי.‬
‫-אתה תהיה בסדר?‬ ‫-מהר, עלינו לתפוס אותו...‬
‫לפני שהוא עוזב את העיר!‬
‫אני מתנצל על ארוחת הערב...‬
‫אבל אני יודע מתי ה"ברנזינו" טרי‬ ‫והוא לא היה טרי, אוקיי?‬
‫פלאש, אני צריך את האוטו‬ ‫ואת הטלפון שלך.‬
‫אדוני, טכנית, זה האוטו של אבי.‬ ‫אז אני לא יכול...‬
‫הלו, נד? אתה שומע אותי?‬
‫-דבר עם נד.‬ ‫-נד, אני צריך...‬
‫-שתאתר את הטלפון שלי.‬ ‫-כן, אבל איפה הוא?‬
‫צעד גאוני. הוא כרגע עבר‬ ‫חנות אלקטרוניקה בג'קסון אבניו.‬
‫היי, איפה האורות בדבר הזה?‬ ‫אני באוטו של פלאש.‬
‫-אני מעלה את המפרט.‬ ‫-אוקיי, אתה בדיבורית.‬
‫-גנבת את האוטו של פלאש! גדול.‬ ‫-כן, זה גדול. זה...‬
‫זוז מהדרך! זוזו! זוזו!‬
‫-אתה בסדר?‬ ‫-אף פעם עוד לא נהגתי...‬
‫רק עם מיי במגרשי-חנייה.‬ ‫זאת קפיצה ענקית.‬
‫כבר תפסת את הפי?‬
‫אני עובד על זה. אני רק צריך‬ ‫לפרוץ למערכת הטלפונים.‬
‫האיש בכיסא!‬
‫המראה עוד 9 דקות.‬
‫הלו? הלו? מי זה?‬
‫-מר הפי, זה נד.‬ ‫-מי?‬
‫אני עובד עם פיטר פרקר.‬ ‫יש לו משהו חשוב מאוד להגיד לך...‬
‫אתה צוחק עליי.‬
‫לעזאזל.‬
‫איך אנחנו מתקדמים עם האורות?‬
‫בקצה הידית שבצד שמאל של ההגה.‬ ‫תסובב בכיוון השעון.‬
‫שמאלה, אוקיי.‬
‫מושלם. אז איפה הטלפון עכשיו?‬
‫הוא עצר‬ ‫בפארק תעשייתי ישן בברוקלין.‬
‫מה? זה לא נשמע הגיוני.‬ ‫הוא אמר שהוא יוצא מהעיר.‬
‫מוזר. דיברתי עם מר הפי.‬ ‫לא נראה שלי הוא מחבב אותך, דרך אגב.‬
‫נשמע לי שהוא עולה לטיסה.‬
‫הוא אמר משהו על המראה תוך 9 דקות.‬
‫-מה?‬ ‫-הוא היה מוקף בהמון ארגזים.‬
‫ארגזים? יום המעבר!‬
‫יום המעבר.‬ ‫הוא הולך לשדוד את המטוס.‬
‫אני חייב לעצור אותו!‬
‫טוב, המראה עוד 8 דקות.‬
‫צריך רק עוד להעמיס‬ ‫את שריון "האלקבאסטר" הישן של טוני...‬
‫האבטיפוס למגן החדש‬ ‫של קפטן אמריקה, וה"מגינג"...‬
‫"המג"... "ה"...‬
‫חגורת הקסמים של ת'ור.‬
‫תאט. אתה מתקרב.‬ ‫זה לימינך!‬
‫-מה?‬ ‫-תפנה ימינה.‬
‫-פיטר. אתה בסדר?‬ ‫-כן.‬
‫רק תמשיך לנסות לדבר עם הפי.‬
‫לכבוד היה לי, ספיידרמן.‬
‫מה אתה עושה פה? יש נשף.‬
‫אני...‬
‫רואה...‬
‫פורנו.‬
‫היי!‬
‫מופתע?‬
‫היי, פיט.‬
‫לא שמעתי שנכנסת.‬
‫זה נגמר. תפסתי אותך.‬
‫אתה יודע, אני חייב להגיד לך, פיט...‬
‫אני ממש,‬ ‫ממש מעריץ את הנחישות שלך.‬
‫אני מבין למה ליז מחבבת אותך.‬
‫באמת. כשבאת אלינו‬ ‫בפעם הראשונה...‬
‫לא הייתי בטוח.‬ ‫חשבתי, "באמת"? אבל עכשיו אני מבין.‬
‫איך יכולת לעשות לה את זה?‬
‫לה? אני לא עושה לה שום דבר, פיט.‬
‫אני עושה את זה בשבילה.‬
‫כן.‬
‫פיטר...‬
‫אתה צעיר.‬
‫אתה לא מבין איך העולם עובד.‬
‫אבל אני מבין שלמכור נשק‬ ‫לפושעים זה דבר פסול.‬
‫איך לדעתך החבר שלך סטארק מימן‬ ‫את המגדל שלו?‬
‫או את כל שאר הצעצועים שלו?‬
‫האנשים האלה,‬ ‫האנשים האלה שם למעלה...‬
‫העשירים ובעלי העוצמה,‬ ‫עושים מה שהם רוצים.‬
‫אנשים כמונו...‬
‫כמוך וכמוני...‬
‫אנחנו לא מעניינים אותם.‬
‫בנינו את הכבישים שלהם‬ ‫ואנחנו נלחמים במלחמות שלהם...‬
‫אבל אנחנו לא מעניינים אותם.‬
‫אנחנו צריכים לנקות אחריהם,‬ ‫לאכול פירורים מהשולחן שלהם.‬
‫זה המצב.‬
‫אני יודע שאתה יודע‬ ‫על מה אני מדבר, פיטר.‬
‫למה אתה אומר לי את זה?‬
‫כי אני רוצה שתבין.‬
‫ו...‬
‫הייתי צריך קצת זמן‬ ‫להכשיר אותה לטיסה.‬
‫אני מצטער, פיטר.‬
‫על מה אתה מדבר?‬ ‫הדבר הזה עוד לא נגע בי אפילו.‬
‫נכון. ומצד שני...‬
‫הוא לא ממש ניסה.‬
‫בוס, הם הפעילו מנועים.‬
‫-אוקיי. כן, כן.‬ ‫-קדימה, קדימה, קדימה.‬
‫אוקיי, מוכן?‬
‫שלום?‬
‫שלום!‬
‫בבקשה! היי!‬
‫היי, בבקשה! אני פה למטה!‬
‫אני פה למטה, אני תקוע!‬
‫אני תקוע!‬ ‫אני לא יכול לזוז. אני לא יכול...‬
‫אם אתה כלום בלי החליפה הזאת,‬ ‫אז אתה לא ראוי לה.‬
‫קדימה, פיטר.‬
‫קדימה, ספיידרמן.‬
‫קדימה, ספיידרמן!‬
‫שיגור ליירוט.‬ ‫אור ירוק. אור ירוק.‬
‫כן!‬
‫מסופים רטרו-רפלקטיביים הופעלו.‬
‫רואה את המטוס,‬ ‫אבל מרגיש קצת התנגדות.‬
‫זה בטח הטורבינות החדשות.‬
‫שים לב למצלמות ההסוואה.‬ ‫תישאר בשטחים המתים.‬
‫אוי, אלוהים. אוי, אלוהים.‬
‫פריסת איטום בוואקום בגובה רב.‬
‫כדאי מאוד שזה יעבוד, מייסון.‬
‫סמוך עליי, בוס, ארגז אחד ממה שיש פה‬ ‫ואנחנו מסודרים לכל החיים.‬
‫כן.‬
‫יש לך 30 שניות להגיע לתא הטייס...‬
‫ולעקוף את אמצעי האבטחה שלהם.‬
‫משכפל אות משדר.‬
‫משגר מל"ט פיתיון.‬
‫מזין נקודות ציון חדשות.‬
‫יופי. אז הוא בדרך.‬
‫-כן, אדוני, בדיוק במסלול שנקבע.‬ ‫-אוקיי, תודה.‬
‫בסדר.‬
‫מדהים.‬
‫ממש נשף מחזור טיפוסי...‬
‫תלוי על מטוס סילון בלתי-נראה...‬
‫נלחם באביה של החברה שלי.‬
‫אוי, אלוהים!‬
‫אני לא מאמין שזה עבד!‬
‫בוס, אתה מאבד גובה. תסתלק משם.‬
‫אני לא עוזב בידיים ריקות.‬
‫אוי, אלוהים!‬
‫-תסתלק משם. מה אתה עושה?‬ ‫-בבקשה תסתובב, בבקשה תסתובב!‬
‫היי, פדרו.‬
‫בינגו.‬
‫חליפת הכנפיים שלך.‬
‫חליפת הכנפיים שלך הולכת להתפוצץ!‬
‫הגיע הזמן לחזור הביתה, פיט.‬
‫אני מנסה להציל אותך!‬
‫לא.‬
‫נמצא איש-עיט מעופף‬
‫ספיידרמן‬
‫ציקלון‬
‫נשף המחזור!‬
‫הוא נראה ממש לא שפוי. זה היה...‬
‫זה היה ממש מטורף.‬
‫הוא עשה כזה:‬
‫ואתה כזה:‬
‫ואז פשוט יריתי עליו את ה...‬
‫זה היה ממש... אלוהים.‬
‫הצלת אותי.‬
‫זה היה מדהים.‬
‫היי, ליז.‬
‫אני אתגעגע אלייך.‬
‫ביי.‬
‫ליז.‬
‫בית הספר "מידטאון" למדע וטכנולוגיה‬ ‫מחויבים למצוינות‬
‫ליז, תקשיבי. אני כל כך מצטער.‬
‫אתה אומר את זה הרבה.‬ ‫על מה אתה מצטער הפעם?‬
‫על הנשף?‬
‫זה היה באמת על הפנים מה שעשית.‬
‫טוב, כן, אבל...‬
‫אבא שלך...‬ ‫קשה לי לתאר לעצמי מה עובר עלייך.‬
‫אם אני יכול לעזור במשהו...‬
‫כנראה שאנחנו עוברים לאורגון.‬
‫אימא אומרת שיפה שם, אז זה מגניב.‬
‫בכל אופן, אבא לא רוצה‬ ‫שנהיה פה בזמן המשפט, אז...‬
‫ליז, אני לא...‬
‫ביי, פיטר.‬
‫אני לא יודעת מה קורה איתך,‬ ‫אבל אני מקווה שתפתור את זה.‬
‫ברכות, אלופי קרב-עשר האקדמי!‬
‫כן!‬
‫אני אצטרך תכף להחזיר את זה‬ ‫לארון הגביעים...‬
‫אבל רק בשביל המוטיבציה‬ ‫בתרגול הזה.‬
‫אני מקדים את המאוחר,‬ ‫אבל נזדקק...‬
‫לראש קבוצה חדש לשנה הבאה.‬
‫אז אני ממנה את... מישל.‬
‫כן!‬
‫תודה.‬
‫החברים שלי קוראים לי אמ ג'יי.‬
‫חשבתי שאין לך חברים.‬
‫לא היו לי.‬
‫מספר לא מזוהה‬ ‫לך לשירותים‬
‫-אני חייב ללכת.‬ ‫-היי, לאן אתה הולך?‬
‫מה אתה מסתיר, פיטר?‬
‫סתם בצחוק. לא מעניין אותי. ביי.‬
‫-טוב. אז בואו נריץ כמה תרגילים.‬ ‫-כן.‬
‫היי, הפי. מה אתה עושה כאן?‬
‫אני ממש חייב לך.‬
‫אני לא יודע מה הייתי עושה‬ ‫בלי העבודה הזאת.‬
‫כלומר, לפני שהכרתי את טוני...‬
‫אז כמה זמן אתה כבר פה?‬
‫מספיק זמן כדי שזה יהיה מביך.‬ ‫הבוס רוצה לראות אותך.‬
‫-גם הוא פה?‬ ‫-בשירותים? לא, הוא בצפון.‬
‫בצפון. כאילו, בצפון-בצפון?‬
‫כן. בוא נלך.‬
‫תסתכל.‬
‫מרשים למדי, מה?‬
‫הם רק סיימו לעצב מחדש את כל השטח.‬
‫-לא כל יום רואים דבר כזה.‬ ‫-אה, הנה הם.‬
‫איך הייתה הנסיעה?‬
‫-בסדר.‬ ‫-תן לי דקה עם הילד.‬
‫-ברצינות?‬ ‫-כן.‬
‫אני צריך לדבר עם הילד.‬
‫אני אהיה פה קרוב.‬
‫אולי מעקב מרחוק. בסדר?‬ ‫גבולות זה דבר טוב.‬
‫אני מצטער שלקחתי לך את החליפה.‬
‫כלומר, זה הגיע לך.‬ ‫האמת היא שזה היה רגע...‬
‫של אהבה קשוחה‬ ‫שממש היית זקוק לו.‬
‫לדרבן אותך, כן? אתה לא חושב?‬
‫-אני מניח.‬ ‫-בוא נגיד שזה מה שזה היה.‬
‫-מר סטארק, אני ממש...‬ ‫-דפקת את הכלב. בגדול.‬
‫אבל אז עשית את הדבר הנכון.‬
‫לקחת את הכלב לווטרינר העירוני,‬ ‫גידלת גורים מעורבים...‬
‫טוב, לא האנלוגיה הכי מוצלחת שלי.‬
‫טעיתי בקשר אליך.‬
‫אני חושב שעם עוד קצת הכוונה...‬
‫תוכל להיות נכס אמיתי לצוות.‬
‫-לצוות?‬ ‫-כן. מכל מקום...‬
‫יש בערך 50 עיתונאים מאחורי הדלת.‬ ‫אמיתיים, לא בלוגרים.‬
‫ברגע שאתה מוכן...‬
‫תנסה את זה.‬
‫ואני אציג אותך לעולם בתור‬ ‫החבר החדש בצוות הנוקמים.‬
‫ספיידרמן.‬
‫אני...‬
‫כן, תראה את הדבר הזה.‬
‫אחרי מסיבת העיתונאים,‬ ‫הפי ייקח אותך...‬
‫למגורים החדשים שלך.‬
‫בין מי למי הוא? הוא ליד ויז'ן?‬
‫-כן, ויז'ן לא מת על דלתות.‬ ‫-זה בסדר.‬
‫או על קירות.‬
‫אתה תשתלב מצוין.‬
‫תודה, מר סטארק.‬
‫אבל אני בסדר.‬
‫אתה "בסדר"?‬ ‫מה זאת אומרת אתה "בסדר"?‬
‫הייתי מעדיף להישאר על הקרקע כרגע.‬
‫ספיידרמן ידיד השכונה.‬
‫מישהו צריך לדאוג‬ ‫לאנשים הקטנים, נכון?‬
‫אתה מסרב להצעה שלי?‬
‫כדאי שתחשוב על זה.‬ ‫תביט בדבר הזה.‬
‫תביט אליי.‬
‫הזדמנות אחרונה. כן או לא?‬
‫-לא.‬ ‫-אוקיי.‬
‫זה קטע של "גיבור מעמד הפועלים"‬ ‫ספרינגסטיני שמוצא חן בעיניי.‬
‫הפי ייקח אותך הביתה.‬
‫-כן?‬ ‫-כן.‬
‫אכפת לך לחכות באוטו?‬ ‫אני צריך דקה.‬
‫-תודה, מר סטארק.‬ ‫-כן, מר פרקר. טוב ויפה.‬
‫-נתראה.‬ ‫-אוקיי.‬
‫זה היה מבחן, נכון?‬
‫-אין שם אף אחד?‬ ‫-כן, עברת.‬
‫-לך לך, בחור צעיר.‬ ‫-תודה, מר סטארק.‬
‫כן, תודה לך.‬
‫אמרתי לך שהוא ילד טוב.‬
‫-איפה הילד?‬ ‫-הוא הלך.‬
‫-כולם מחכים.‬ ‫-האמת שהוא קיבל החלטה בוגרת.‬
‫-זה פשוט תפס אותנו בהפתעה.‬ ‫-דפקתם את זה?‬
‫-הוא אמר לילד לחכות באוטו.‬ ‫-אתה צוחק עליי?‬
‫יש לי חדר מלא אנשים שמחכים...‬
‫להכרזה חשובה.‬ ‫מה בדיוק אני אגיד להם?‬
‫תחשבי על משהו. מה עם...?‬
‫-הפ, הטבעת עוד אצלך?‬ ‫-אם היא עוד--?‬
‫-טבעת האירוסים.‬ ‫-אתה שואל ברצינות?‬
‫אני לא זז בלעדיה מ-2008.‬
‫אוקיי.‬
‫אני יכולה לחשוב‬ ‫על משהו יותר טוב מזה.‬
‫זה ייתן לנו קצת זמן.‬
‫כאילו שאנחנו צריכים זמן.‬
‫לא ייאמן שכל הזמן זה היה לך בכיס.‬
‫-לפתוח לך את הדלת, מתוקה?‬ ‫-אני מסתדרת.‬
‫דודה מיי, כבר הכנת ארוחת ערב?‬
‫זה שלך.‬ ‫-ט.ס.‬
‫מיי?‬
‫מה לכל ה...?‬
‫תראו מי זה.‬
‫מה הסיכוי שאני ואתה נגיע‬ ‫לאותה קייטנה?‬
‫תירגע.‬
‫זה? זה לא באשמתך.‬
‫זה באשמת העכביש הקטן שלנו.‬
‫יש לי כמה חבר'ה בחוץ‬ ‫שהיו מתים לפגוש אותו.‬
‫אתה יודע, לצלם אותו, לחתוך אותו,‬ ‫להכניס לו את הראש למייבש.‬
‫ושמעתי שמועה.‬
‫שאתה יודע מי הוא.‬
‫אם הייתי יודע מי הוא...‬
‫הוא כבר היה מת.‬
‫טומס, המשפחה שלך פה!‬
‫היי, אני קפטן אמריקה,‬ ‫ובאתי לדבר איתכם...‬
‫על אחת התכונות החשובות‬ ‫ביותר לחייל ולתלמיד:‬
‫סבלנות.‬
‫לפעמים הסבלנות היא המפתח לניצחון.‬
‫לפעמים, היא מובילה למעט מאוד...‬
‫ונראה כאילו זה לא שווה את המאמץ.‬
‫ואתם תוהים...‬
‫למה חיכיתם כל כך הרבה‬ ‫למשהו כל כך מאכזב.‬
‫כמה עוד כאלה יש לי?‬
‫ספיידרמן עוד ישוב‬
‫תרגום כותרות‬ ‫עמירה שגב‬