Ваше величество.
Папа, направихме ви закуска.
Франсоа е малък, за да носи подноса, така че Филип помага.
Да, чичо. Аз съм най-силният. - Аз можех да го нося.
Кралице моя. - Добро утро, Ваше величество.
Бъдете известени, че възнамеряваме да преместим двора
в двореца Версай
през идващия месец май.
Пляскайте.
Виждате ли колко е важно да се предизвика подходящ отговор?
Да.
До този щастлив край,
най-добрите образци на човечеството
ще въплътят истинската слава на Франция
в един дворец на вечно и ярко величие.
Вземете си бележка.
Трябва да обичат вашето сладкодумие, трябва да се боят от държанието ви.
Разпоредил съм се
най-великите майстори на Франция да осъществят тази визия,
нямаща равна в световната история,
в градини с изтънчена
и несравнима красота.
Раят
ще бъде тук.
Светлината намалява, господарю.
Факли!
Мадам?
Това ли е?
След седмица в 11 часа.
Не забравяйте за дължината.
Ако настъпите подгъва, ще се разпори на кръста.
Тук ме стяга.
Благодаря.
Маестро Льо Нотър,
Аз съм възхитена да се запозная с вас.
Отдавна съм почитател на вашата работа.
Льо Нотър.
Има се за голям умник, ако питате мен.
Осланя се на името на баща си.
Стратегията, която използвам, е да имитирам.
Не могат да устоят на ласкателството.
Всички важни клечки са суетни.
Разбира се, след като са те приели, трябва да имаш талант.
Като стана дума за суета,
вижте тази шапка, господа.
Коя е тази личност?
Това е мадам де Бара.
Смаян съм.
Плановете на мосю Моув.
Колко още кандидати има, Клод?
Още трима, мосю, след този, но краят е близо.
Скука или непочтителност, това е очевидният ми избор.
Ако желанията на краля не бяха толкова големи,
сам щях да създам градините. - Разбира се, господарю.
А междувременно...
Мосю Моув.
Мадам де Бара.
Мосю Дюра.
Това е ново палто? - Идеята е на жена ми.
До вторник ще е покрито с кал,
но тя мисли, че дотогава ще получим тази работа,
така че палтото ще е заслужено разточителство.
Звучи разумно.
Господа, нямам удоволствието да ви познавам.
Жан Рис и Даниел Ле Виел, Мадам Сабин де Бара.
Всички ли сте тук за интервюто?
Да, а вие? - И аз също.
Дълго ли сте били в Париж, мадам? - Две години.
А преди това сте работила за някого?
Познавам всички предприемачи в провинцията.
Всички господа.
Няма джентълмен, мосю. Работя за себе си.
Всички ли сме интервю в този час?
Дойдохме по-рано, за да шпионираме другите кандидати.
Аз вече минах. - О, а как се представихте?
Прекарах с него повече от час.
Подробно проучихме задачата, така че, знаете, ще видим.
Трябва да сте го впечатлили. - Работех за баща му.
Не съм обезсърчен.
И той не изглежда обезсърчен.
Мадам де Бара.
Е, господа.
Желая ви успех.
Клод Мулен, мадам. Секретар на майстор Льо Нотър.
Срещали ли сте се с него досега? - Не съм.
Мадам.
Господине.
Възхитена съм да се запозная с вас.
Отдавна съм почитател на вашата работа.
Толкова съм доволна да... - Това ли са вашите планове, мадам?
Да. Някои могат да се видят из страната.
Други все още разработвам, но не са завършени.
Съгласно изискванията има 2 плана по ваши инструкции.
Мисля, че са пети и шести.
Може би най-отдолу.
Прегледах ги.
Значи...
Мога ли да ви задам един въпрос, мадам?
Разбира се, Маестро. - Вярвате ли в реда?
Реда? Редът в ландшафта?
Възхищавам му се.
Като гледам тези планове, не виждам нещо подобно.
Не мога да се съглася.
Мисля, че в номер 6 има образци, които предполагат абсолютно...
Вярвате ли в реда на ландшафта?
Редът сякаш настоява да се обърнем назад към Рим и Ренесанса.
Имам предвид, няма ли нещо
уникално френско,
което още не сме успели да прославим?
Което се нуждае от правилата на реда, за да го постигне.
Всичко, което съм направил,
е базирано на принцип, който сте избрали да отричате.
Учудвам се, че предлагате услугите си за позиция при някого, когото считате
за старомоден.
Г-не, аз...
Изпитвам единствено възхищение към вашата работа.
Вие сте първият, който използва подобни похвати.
Извинявам се за всяка обида, която неволно
може да съм ви нанесла.
Може би, мадам, когато бъдете в центъра на публично внимание
и открита за подигравки толкова дълго колкото моето семейство,
отново ще премислите този разговор.
Приятен ден.
Три минути ли бяха, според вас?
Как мина интервюто? Добре?
Не твърде.
Имате ли предпочитания към даден кандидат, господарю?
Кралят желае да надмине съвършенството
и да достигне невъзможното.
Заобиколен съм от варвари.
Няма съмнение, че ако го проваля, присъдата ще е смърт.
По-вероятно тъмница. Изцапайте ръце, вижте какво расте.
Това би направил баща ви.
Веднъж казахте, "Никой човек, колкото и велик да е"
"не знае какво иска, докато не му го дадете."
Вярно.
Един господин иска да ви види. Мосю Льо Нотър.
Тук? - Не се тревожете, ще остана.
Хайде. Ето.
Вървете.
Мадам ще дойде скоро.
Баща ми ме научи на градинарство.
Насърчи ме да виждам красотата и да я пресъздавам,
не като упражнение, а по-скоро като акт на вяра...
Каза ми, че Господ първо ни е сложил в градина,
а когато сме я изгубили, сме обречени да я търсим и създаваме наново,
но само някои от нас имат познание за това.
Само някои от нас притежават този дар.
Наблюдавах ви днес преди интервюто.
Преместихте една от саксиите ми.
Да.
Бях любопитен.
Няма да отнемам много от времето ви.
Отново разгледах плановете ви.
Не ви харесват, но няма значение. Истината е, че съм свикнала.
Не съм казал, че плановете ви не ми допадат.
Казах, че не мога да открия ред в тях.
Това изобилие от хаос,
ли е вашата райска градина?
Моето търсене за нея.
Днес споменах за напрежението да си в центъра на обществено внимание.
Ще ви спестя повторението, но в моя свят, мадам,
дори безредието е по волята на краля,
а хаосът трябва да се придържа към бюджета.
Лека вечер.
По-късно. - Господа.
Господа.
Добре дошли във Версай.
Надявам се, че открихте пътя без много усилия.
Картата, която изпратихте, беше извънредно точна.
Ще ми е нужна за обратния път. - Ще пообиколим наоколо.
Мадам де Бара, Мосю Суалем и де Вил. Те строят водопровод в двореца Марли
и акведукта оттук до Версай,
който, надяваме се, ще облекчи недостига на вода тук.
Мадам. - Господа.
Мадам де Бара ще изгради
Балната горичка тук, във Версай.
Водата, или по-точно недостигът й, ще е нарастващ проблем.
Господарю, желанията на краля вече са...
Огромни и променящи се, а нашата задача са да ги задоволим.
Моите уважения, но никой не може да посрещне безгранични изисквания.
Желанията на краля не са безгранични, Де Вил.
Те са желания на краля.
Да, но акведуктът е с ограничени възможности.
Когато започнахме строежа, останах с впечатление, че...
Миналото е история.
Задачата ни е да подчиним природата на нашата воля
съгласно настоящите планове.
Но, мосю, парите бяха похарчени.
Акведуктът ще доставя много вода необходима за градините на Версай.
Това е поръчението ви. Мадам.
Това по същество е вашият план,
мисля, че е номер 6.
Тази част е изцяло оригинална.
Виждате ли?
Тя приляга към този край на вашия план.
Ето, вижте обхвата на начинанието. - Да.
Това е голяма, равна област.
Арена с редове отстрани.
Точно така.
Оркестърът ще бъде тук горе.
Оркестър?
Бална зала.
Това е открита бална зала.
Има бригада строители. Вземете нужните ви материали.
Поръчайте украса, каквото считате за подходяща.
Времето не е неограничено.
Ето бюджета.
Опитайте се да не го надхвърлите.
Маестро?
Защо аз?
Тези градини трябва да са достатъчно големи,
за да обхванат и други идеи освен моите.
Мамо!
Идвам.
Мадам де Бара.
Мосю, извинете, че ви безпокоя в дома ви,
но преработих плановете.
Ако... Ако напълним
един резервоар на върха на хълма,
ще имаме достатъчно вода за фонтаните и строителните работи.
Водата няма да ни е нужна постоянно, ако я рециклираме.
Налягането ще я връща обратно в началото.
А тук има река,
тук, под земята.
Може ли? - Разбира се.
Благодаря ви, мадам. Ще ги разуча по-подробно.
Извинявам се ако това ще внесе още сътресения.
Свикнал съм. Понасям ги като добро растение.
Чакахме цял час за игрална маса.
Монтеспан и Лозан ги бяха окупирали.
После дойде вест, че къщата й гори.
Бяхме сигурни, че това ще прекрати печелившата й поредица.
Очевидно не. Маркизата продължи играта.
Децата й били в безопасност, какво можела да стори?
Показа завиден дух и беше аплодирана за него.
Как ми стои тази рокля?
Андре, слушаш ли ме?
Изглеждаш много добре с нея.
Какво толкова важно изучаваш?
Едни планове.
Версай.
Това ли са рисунките, които онази жена донесе вкъщи?
Да. - Разбирам.
Закопчай ръкавиците ми, Андре.
Непохватно.
Предполагам, че това ни прави толкова подходяща двойка.
Ти си креативен, но не владееш по-деликатни действия.
Не забравяй това, Андре. Аз съм експертът.
Ти си просто градинарят, макар и великолепен.
Без да поддържам интересите ти, е,
използвай прочутото си въображение.
Достатъчно за един ден.
Какво... Къде... Къде отивате?
Люк?
Как изглеждате, мадам.
Кога станахте тази сутрин? Пак ли не спахте?
Не помня. - Трябва да се грижите за себе си.
Няма да издържите при това темпо. И тогава какво ще стане с нас?
Винаги измислям нещо.
Пристигна днес.
Какво пише?
Познавате ли някого?
Мосю Дюра.
Трябва да знаете как да си подбираш хората.
В противен случай ще се отзовеш с пройдохи.
Предишната ви бригада, си е обрала крушите.
Няма да ги видим повече. Същото важи за доставчиците.
Един от приятелите ви на интервюто ги препоръча.
Вероятно не го е обмислил добре. - А вие?
Ако се провалите, всички се проваляме.
Не е хубаво, наистина, но е вярно.
Така че...
Разбрах кой на кого е плащал, а в резултат всички, освен вас,
имат добри работници.
Благодарение на приятелите ви от интервюто.
Някои хора понасят загубите по-трудно от други.
Лично аз съм женен за чудовище и съм свикнал да губя.
Тя даде много точни инструкции, които не бих посмял да оспоря.
Инструкции? - "Поискай й работа."
Е, човек се огъва, когато е изправен срещу чудовище.
Между другото имам дечица.
Те ме карат да се гордея,
дори и иначе да съм скромен.
Мога ли вече да я сваля?
Получих покана за Лувъра.
Боже мой. Предполагам и вечеря. Много хубаво.
Там ще има ли и други?
Версай ще бъде сърцето на нашето кралство,
обитавано от най-добрите образци за човечеството,
подходящи за божества, за да гледаме
и да открием тяхното ехо в градините,
където всеки нов завой носи различно вълнение.
Фонтани, чийто нежен поток
е достатъчен, за да облекчи уморения слух.
Ароматни горички от портокалов цвят разлюлени от лек бриз.
Каква светлина, каква красота, каква надежда.
Версай, Версай,
Версай.
О, извинете.
Вярвам, че това пътя, мадам.
Малко свеж нощен въздух е това, което бихте желали, мадам, нали?
Благодаря.
За пръв път ли сте в двора, мадам?
Тук ли се намирам?
А къде си представяхте, че сте?
Не зная.
Прием на градинарите от Версай.
Нещо като градинско парти? Колко изтънчено.
Корона сред бурените. - Мисля, че аз...
че в известна степен подцених събитието, мосю.
Антоан Номпад де Комон, Маркиз на Пуигилем, Херцог на Лозан.
Антоан.
Сабин де Бара. - Очарован съм.
Сега нека ви разведа.
Мадам, какво знаете за нас, мишките в капана?
Съжалявам, но нищо.
Зима, лято, есен, пролет, ние сме тук.
Не можем да напуснем без разрешението на краля.
Да, мишки в капан.
Малко общество, около 2000 души сме.
Всеки познава всички останали.
Всеки си е проправил път в групата. - "Проправил си е път"?
Бил се с някого, имал връзка с някого, подобни неща.
Маркиза де Монтеспан. Закъснява, както обикновено.
Тя е любовница на краля. Родила е поне 4 от децата му,
но вниманието му се е отклонило.
А сега изгрява нова звезда.
Мадам де Ментенон.
А тук ли е тя? - Отдадена е на Господ.
Не посещава такива фриволни събития, за разлика от някои хора.
Не поглеждайте. Говорят за нас.
Мадам де Бара.
Вие сте...
Аз... Закъсняла ли съм? - Не.
Подранила? - Не.
Тогава какво?
Ето. Един от градинарите ви? Чудесно.
Трябва да придружа маркизата за вечеря.
Мога ли да поверя новата си приятелка на вашите грижи?
Разбира се. - Пазете я добре, мосю.
Лешоядите кръжат. За мен беше удоволствие.
Мадам?
Изглежда удивителен живот.
Вие можете да идвате и да си отивате?
О, да. Аз идвам и си отивам.
А сега всички се местят във Версай. На село.
Няма ли да се присъедините към тях?
Щях бавно да се побъркам.
Те смятат ли, че отглеждате зеленчуци или нещо подобно?
Не ви е грижа за суетата ми, мадам. - Сигурна съм, че нямате такава.
А вие, мадам Сабин де Бара? Склонна ли сте към нея?
Помните ли шапката ми?
Невъзможно е да я забравя.
Беше доста скъпа. - И напълно излишна.
Ноли! Скъпи мой стар безделнико!
Мосю.
Незабавно ме целуни или ще се оскърбя смъртно.
Каква великолепна шапка. - Мислиш ли?
Изпробвам я. Никога не нося шапка.
Страх ме е, че ми мачка перуката. Но кой е това?
Скъпа лейди, не е необходимо. Позволете ми.
Мога ли да ви представя.
Негово Кралско Височество Филип, Херцог на Орлеан.
Ваше височество, това е мадам Сабин де Бара.
Възхитен съм, мадам. Как жена с такъв изтънчен вкус
се е оказала с това градинарче Андре?
Трябва да призная, че и аз съм градинар, Ваше височество.
Аз работя за маестрото във Версай.
Не мога да си го представя. Кажете ни как се случи.
Мога ли да представя Маркиз де Вас?
Мастър Льо Нотър, Мадам де Бара. - Възхитен съм.
Но загадката си остава, мадам.
Какво прави една толкова сдържано изискана жена с Ноли?
Говоря от позицията на противоположния край на модата.
Не се извинявам, харесвам това у себе си.
Отговорете, мадам. Накарайте ме да млъкна.
Това е единственият ми известен начин да изкарам пари.
И харесвате професията си? Тя ви стимулира?
Крепяла ме е през трудни времена и ми е позволила да бъда независима.
Скъпи! - Аз просто правя каквото ми кажат.
Дори и когато трябва да се оженя за едра германка.
Но признавам, че я харесвам повече от предишната ми съпруга,
която сега е мъртва, слава на бога.
Целуни ме, съпруже. Нуждая се от внимание.
Чудесно е да имаш достъп до съпруга си.
Скъпа, бяхме много невъзпитани.
Принцеса Палатин, Херцогиня на Орлеан,
мога ли да представя мадам де Бара, която...
Ноли, с каква задача е ангажирана мадам де Бара?
Задръж, мила, това ще те заинтригува.
Трябва да построи водна каскада във Версай.
В градините няма да има нищо подобно.
Колко очарователно.
Аз съм голям почитател на инженерството.
Мадам, трябва да обещаете да ни покажете.
Може би Ваше височество
би желала да обядва при акведукта Лувесиан?
Това в провинцията ли е?
Винаги се изгубвам в провинцията.
Но сега, след като ще се местим във Версай,
ще се превърна в човек медуза. Окаяно, безформено същество.
С радост ще дойдем, Маестро Льо Нотър.
Мисля, че всеки трябва да присъства.
Елате, мадам де Бара.
Разходете се с мен и ми разкажете за вашите схеми.
С удоволствие, Ваше Височество.
Е, Ноли, мадам де Бара определено развълнува жена ми.
Развълнувала ли е и теб?
Мисля, че е много забавна и изключително способна в работата си.
Мислиш ли? Радвам се.
Добър човек.
Макарон?
Благодаря ви, сир.
Мисля, че речта ми мина добре. - Така беше.
"Най-добрите образци на човечеството" наистина я харесаха.
Ние може да строим с камък, но мога да ти кажа, че това е перо
в сравнение с тежестта на държавата.
Брат ми ми каза, че привличате нови идеи
в градините. Защо?
Бях убеден да разширя хоризонтите си.
Бяха ли проверени? - По мое мнение са подходящи.
Подходящи?
Миналата година имахме маскен бал с нимфи и пастири,
и измъчените лица под ленените перуки никак не бяха смешни.
Изглеждахме древни. Искам прозорец към съвършенството,
в което хората да виждат най-доброто от себе си.
Твърде сме пораснали за шегички.
Работата ще бъде оригинална, но балансирана.
Отговорността ще бъде моя.
Да.
Ще бъде.
Андре.
Не те видях в тъмното.
Приятна ли беше вечерта?
Предполагам, че е колкото твоята.
Ти беше с онази жена.
Чисто!
Вие сте безразсъдна, мадам.
Знаете ли, че съпругът ми и маркизът са любовници?
Това не ни спря да имаме деца и много ги обичаме.
В битка той е необикновено смел.
И има добро сърце.
Щастлива съм с избора си.
Другото, характерно за провинцията,
са лайната.
Срещат се навсякъде.
Или зверовете ги произвеждат.
Провинцията е пълна с лайна.
Понякога се чувствам напълно победен от крайностите в живота.
Когато дойда на подобно място,
постепенно куражът ми се възвръща
и се чувствам по-добре.
Често ли се чувствате така?
Все повече, с течение на времето.
Съпругата ви не ви ли придружава понякога?
Имам предвид, че не идва с вас,
по друго време, освен сега?
Много сте пряма, мадам.
Ние имаме споразумение.
Чувствам, че е нелоялно да обсъждам подобни въпроси.
И вие ли сте омъжена?
Не.
Съпругът ми умря.
Съжалявам.
Днес казахте, че съм безразсъдна,
но за да си безразсъден, трябва да оставиш безопасността,
но аз мисля, че безопасността ме е изоставила.
Какво има?
Нищо.
Бих желала да продължим.
Разбира се.
Елате.
Има нещо, което трябва да видите.
Това е светилище.
Кралицата е мъртва.
Толкова любезно.
Толкова бързо.
Забавлява ли се на пикника, Андре?
Мадам, разбирам, че не сте запозната със събитията?
Събития? Какви събития имаш предвид?
Кралицата е мъртва, мадам.
Кралицата? - Е мъртва.
Кралят може да се ожени отново?
Но вече не за приятелката ви, маркизата.
Жал ми е за Монтеспан.
Стъпвайте внимателно, мадам.
Искам сухи дърва.
Сухи.
Подай насам.
Мадам де Бара.
Маестро.
Постигнали сте известен напредък. - Имам нов бригадир.
Мосю Дюра.
Трябваше да отводним почвата под фонтана.
Почвата е блатиста.
Обичаен проблем в градините.
Благодаря.
Понякога забравяте ли да се храните?
Това е пастет от Мадам де ла Тур.
Храни патиците с водорасли.
Само това може да си позволи.
Достойнство от необходимост.
Какво ви забавлява?
Една ирландка умряла
и съпругът и написал на надгробния камък
"Тук лежи Елинор Фицджералд."
"Нейните достойнства надвишаваха недостатъците"
Колко благородно от негова страна.
Мислите ли, че й го е показвал преди тя да умре?
Бих забила стрела в окото му.
Може би просто е бил честен.
Как е кралят?
Вярвам, че разтърсен.
Бедната малка испанка.
Главата й е била отрязана, а органите й - извадени.
А приятелите й, прислужниците, всички
трябвало да се съберат около масата.
Защо са й отрязали главата?
За да разберат от какво е починала.
Предполагам, че трябва да отидете на погребението?
Да, трябва да тръгвам.
Аз съм, Кралю.
Може ли?
Влез, братко.
Ако кралят не се храни, Франция не се храни.
Аз ще нахраня Франция, и трябва да се примирите с това.
Не съм гладен.
Имам желе от рози.
Има ли лимоново?
Искам да отида в двореца Марли.
И искам да съм сам.
Опитай се да не скършиш върховете.
Моите красавици.
Мосю де ла Кантони?
Мадам Сабин де Бара.
Щастлива съм да ви срещна.
Насочиха ме от Службата по строежа на Версай
да поръчам храсти лично от вас.
Донесох селекция от трайни насаждения.
Мислех, че може да направим размяна.
Това сорт "Четири сезона" ли е?
Мисля, че да.
Божествено. И цветът също е хубав.
Споменахте нещо за селекция растения?
Натоварих ги в малка количка, за да ги превозя тук,
но явно тук няма никой.
Исках да съм сам и ги отпратих.
Ако искате да сте сам, мога да дойда по-късно.
Не, не.
Установих, че компанията ви е онова, от което се нуждая днес.
Нищо не би зарадвало повече мен,
кралския градинар,
от това да получа някой съвет за трайни насаждения.
Мадам, позволете ми да ви съдействам.
Много мило, мосю.
Вие сте човек, отдаден на крушите, маестро.
Харесвам ги, но не прекалено.
Мисля, че се шегувате с мен.
Да се шегувам?
Да, познавам книгата ви за крушите.
Моята книга за крушите?
О, да, написах книга за крушите.
Мисля, че в книгата споменах, че много ги харесвам.
И аз мисля така.
И трайни насаждения.
Харесвате ли цветя?
Мадам де Бара, страстно обичам всички цветя.
Обаче съм възпрепятстван да използвам толкова, колкото искам
във Версай от Мосю льо Нотър.
Той ми позволява само няколко малки цветни лехи.
Надявам се да променя мнението му, когато се настаним.
Обаче...
Вие ме разпознахте, мадам.
Може ли да пренебрегнем това и да продължим като преди?
Днес аз съм
Мосю де ла Кантони.
Разбира се.
Такъв сте.
Вие искате да се преместите във Версай, сир?
Много.
За децата е добре да са далеч от града.
Знам, че това е трудно за всички.
Чувствам, че никога няма да изгоня строителите,
докато не се нанеса.
Запозната ли сте със строителите, мадам де Бара?
Към момента аз строя в градините ви във Версай.
А коя конструкция?
Балната горичка.
Запознат съм с нея.
Не претендирам, че е изцяло моя.
Маестро Льо Нотър взе моя скица
и я превърна в нещо забележително.
Виждате неохотата ми.
Възхищавате ли му се, мадам?
Той е най-завършената личност, която познавам.
Иска ми се някой да опише и мен по този начин.
Това ли са вашите цветя?
Съпругата ми почина наскоро.
Чухте ли?
Да, сир.
Помня деня на сватбата ви.
Надявам се, беше достатъчно скъпо.
Въпреки, че баща й плати голяма част.
Не беше с всичкия си.
Близкородствените бракове не са хубаво нещо.
Тя наистина беше невинна.
Но беше мила.
И ми беше отдадена.
Открих това след смъртта й.
Описание на живота ни.
Почерк като на дете.
Виждате ли тук?
"Днес спасих цвете от Негово Величество."
Посочени са времето и мястото.
Тайният живот на малката жена.
Усещам загубата.
Бих искал да се оженя отново.
Този път за някого, когото избера аз,
а не държавата.
А Негово Величество има ли някого предвид?
Да, но дамата е много набожна.
Повечето вечери отивам до покоите й и просто седим и разговаряме.
Но ми допада спокойствието в това.
Покоя.
За нещастие тя няма потекло,
така че, виждате, съм в безизходица.
Ако трябва да се ожените
за дама по ваш избор,
необходимо ли е всеки да го знае?
Ако церемонията е само за вас кой ще оспори резултата?
Би било глупаво да го сторят после, когато е приключило.
Да.
Толкова много трудности.
А вие, Мадам де Бара?
Какво ви вълнува?
Има ли някого, когото обичате?
Не мога да кажа.
Защо?
Защото... Заради нещо лично.
Какво би могло да бъде толкова лично, че не може да е споделено в любовта?
Мадам, дойде време
и двамата да загърбим миналото
и да живеем в настоящето.
Ще напиша писмо от един градинар до друг,
нека го кажем, в замяна на засетите семена.
Ще ви доведа в двора,
където погледът ми
винаги ще е върху вас.
Няма да забравя деня ни в градината, Мадам де Бара.
Още ли се занимаваш с това, Андре? - Помага ми да мисля.
За теб.
Със знака на лилията е.
Дали е от краля?
Покана ли е?
Трябва ли ви нещо, мадам?
Андре? Такава потайност?
След като питате, ви информирам,
че в края на седмицата заминавам за Фонтебло.
Фонтебло? Не знаех, че има събитие.
Маркизата явно е забравила. - Ще пътувам сам.
Така стоят нещата, мадам.
Ако ме извините.
Мадам де Бара.
Дали тя е част от живота ви, която трябва да приема?
Андре, една строителка?
Аз съм строител, мадам. Вие се финансирате от тази професия.
Много забавно.
Може би това е фантазията между вас двамата.
Нека бъде така. Обаче имам молба
да я държите настрана от живота ни.
Ако тази връзка стана обществено достояние,
ще стана за посмешище. Тръпки ме побиват.
Напомням ви, мадам, че вие бяхте онази, която пое по този път.
Вие и само вие диктувахте как да живеем сега,
и го направихте, мадам, когато най-много се нуждаех от вас.
Андре.
Чувствам, че сме на ръба на нещо.
Опитвам се да ни върна обратно.
Знаехте каква вреда сте нанесли,
но бяхте свободна да живеете живота си както пожелаете,
без да се стеснявате от мен.
Сега искам да ми предоставите същото благоволение.
Андре, трябва да направиш разумен избор.
Моля те, не ме отхвърляй.
И аз някога ви молих. Помните ли?
Позволете ми да ви дам същия съвет, който ми дадохте тогава.
Казахте "Въпросът е да се чувстваш специален."
"Ако един от нас не може да накара другия да се чувства специален,"
"просто трябва да го приемем,"
"и да потърсим комфорт при други."
"Това е честен договор, скъпи."
"Ще свикнеш с него."
Това казахте.
Как са корените?
Малко са сухи.
Полейте ги вечерта. - Може би няма да се наложи.
Тогава само ги укрепете.
Трябва да покрием редовете.
Трябва ми повече въже.
Трябва ми повече храна. На някое топло място.
Тръгвайте, аз ще ви последвам.
Мадам де Бара.
Името ми е Льо Нотър.
Мадам.
Виждали ли сте някого,
за когото знаете, че ще изиграе роля в живота ви?
Вие сте вдовица?
Трябва да е много самотно.
От известно време знам, че Андре изпитва скрито щастие,
но амбициите на съпруга ми са женени за моите.
Не сте първата му забежка и вярвам,
че не сте единствената.
Вие ще дойдете и ще си отидете.
Разберете ме, мадам,
Това устройва мъжа ми и мен.
Красиво създание.
Открихме вратата на шлюза, която свързва резервоара с фонтана.
Ако го напълним, налягането в тръбите ще избие
и можем да наводним горичката.
Направи го.
По-късно.
Използвай дървото, за да го задържиш!
Вратата на шлюза явно е отворена!
Трябват ни повече хора! - Тогава се молете.
По дяволите.
Благодаря ти.
Поправимо ли е?
Поправимо е.
Редовете бяха слаби. - Вратата е била оставена отворена.
Не можеш да обвиняваш затова себе си или бурята.
Какво да направя?
Приспособи се.
Като добре тренирано растение?
Като добре тренирано растение.
Предмет на забавление ли съм за теб?
Ни най-малко.
Не съм свикнала с това.
Честно ли е?
А ти? - Не.
Не съм бил честен, откакто те наблюдавах в моята градина.
Твоето сърце бие трескаво. Моето просто тупти.
Какво да предложа на такова чудо.
Ако си гладен, ще те нахраня.
Ако съм луда, ще ми кажеш.
Не си луда.
Още не ме познаваш напълно.
Гладен ли си?
Умирам от глад.
Щастлива ли си?
Да.
Кара ме да плача.
Не мога.
Не ме питай.
- Какво трябва да кажа? - "Това е оригинално"?
"Продължете за неопределено време"?
Това ли очакваш от нас?
Ти работиш с Мадам де Бара.
Приемаш ли този замисъл?
Ваше Величество, трябва да заявя, че в началото бях скептичен като вас.
А сега? - Смених мнението, Ваше Величество.
Дори и сега, неуспехите се дължат на природата, сир.
Съвършенството не се прекланя пред природата.
Какви, за бога, са тези неща?
Сир, радвам се, че попитахте, защото всъщност точно това
е Мадам де Бара. Особена, сър.
Да покажа ли на Негово Величество?
Помните какво казах за нимфите и пастирите.
С възрастта виждаме нещата по-ясно.
Този проект
достоен ли е за нас?
Няма прецедент във визията на Мадам де Бара.
Само доверие можем да дадем на онези, които се домогват до новото, сир.
Но когато красотата може да се опише с такова въображение,
тогава нейното изкуство, повече от всичко, което познавам,
е достойно за краля.
Виждам само кал.
Ще преценим думите ви по-късно.
За сега информирайте Мадам де Бара,
че ще я видя във Фонтебло.
Не знам
каква история разказва това
или от каква вреда е част.
Краят е лош и за двама ни
и съжалявам за това.
Добре дошли във Фонтебло
Антоан - Колко сте красива.
Мисля, че е задължително.
Така е, въпреки че някои дами го считат за предизвикателство.
Уверена съм, че не виждам следа от предизвикателство у вас.
Не ми говорете за това, мадам. Разходите ме разоряват,
а и хазартът влошава нещата.
Трябва да призная, че да ви придружавам е сполучлив ход.
Как така?
Има няколко компании, нетърпеливи да ви срещнат.
Аз съм никоя. Какъв интерес мога да предизвикам?
Мадам, вие си отговаряте сама. Виждате ли как ви гледат?
Вие сте никоя там, където всеки е някой,
и въпреки това сте тук. Това ви прави нещо повече от някоя.
Особено ако проведете разговор. - Думите му се сипят.
Виждате ли?
Хората ни следят с интерес, заради моето веселие.
Но ордите още няма да се доберат до вас.
Имам строги указания да ви съпроводя до една конкретна личност.
Маркиза де Монтеспан.
Небеса, какво трябваше да сторя, за да стигна до вас, мадам.
Трябваше да подкупя, лъжа и да мамя, за да се срещна с вас.
Колко платихте на дворцовия управител?
5 златни луидора. Много ли е? - Добре похарчена сума.
Лозан, обичам те нежно.
Сега ме целуни и ме остави да проуча наградата си.
После ще ви се насладя.
Мадам. - Успех на игралните маси.
Тази нощ се чувствам късметлия.
Мой добър приятел и божествен любовник.
Какво мога да кажа, мадам?
Емоцията ни връхлетя, преди да предизвикам интереса на краля.
Това ли е първото ви посещение във Фонтебло?
Да. - Нямате ли благородническа кръв?
Нито капка. Никаква кръв.
Вие сте тук изцяло заради собствените си заслуги.
Познавам известен мъж. - О, разбирам.
Щях да ви предложа Лозан, но вие сте напред в играта.
Атенис. - Палатин.
И Мадам де Бара.
Щастлива съм да ви видя отново.
Принцесо. О, моля, наричайте ме мадам.
Звучи приятелски, и всички го правят.
Елате. Тайното ми кътче.
Вие копаете земята? - Да.
Но още не сте почерняла от слънцето. - Може би малко.
И никога не е карала шарка. Кожата ви е чиста.
Покажете ни гърдите си. Хубави ли са?
Искате ли да видите моите? Най-хубавите са.
Да, такива са, с изключение на тези на Сузане, която е на 70.
О, да, нейните са идеални.
Вижте, ето, пипнете.
Очите ви са с цвета на морето.
Роклята има различна кройка.
Харесва ми на талията. - Омъжена ли сте?
Вдовица. - Харесвахте ли мъжа си?
- Да. - Деца?
Мъртви?
Едно момиче.
На каква възраст?
Шест.
И Палатин загуби сина си.
Беше на четири.
Толкова малък и красив.
Първи беше Чарлз.
Загубих едновременно Джоан и Ан.
Шарка.
Аз загубих съпруга си и сина си на бойното поле.
Умряха в прегръдките си.
И аз съм вече пътник.
Как починаха?
Трудно ли ви е да говорите за това?
Случва се.
Сложих всичко в един сандък.
Всичките им дрехи, обувки,
играчките й.
Не съм имала смелостта да го отворя.
Когато си достатъчно силна, скъпа,
когато си достатъчно силна.
В двора не ни е позволено да говорим за смъртта.
Кралят не го одобрява,
но говорим за това помежду си.
Никой не може да заличи дете от сърцето на майка му.
Предадох децата си на грижите на Ментенон.
Сега тя заема мястото ми.
Непорочна стара кучка.
Учудва ме, че не е влязла в манастир.
Дрехите не са толкова пищни.
Кралят идва.
Била ли сте представяна досега?
Не.
Ваше Величество, за мен е удоволствие
да ви представя Мадам де Бара.
Мадам.
Ваше величество.
Това "Четири сезона" ли е?
Да, сир.
За най-известния градинар на света.
Позволете на мен, Ваше величество.
Едно светло и честно ухание.
Естествено и спонтанно.
Някои от розите са повехнали
и прецъфтели.
Подобна съдба очаква всички рози, сир.
Продължете, мадам
Всички рози са подвластни на природните стихии, Ваше величество.
Те напъпват, разцъфват и увяхват.
Така ли, мадам?
Розата расте свободно,
и се променя естествено от едно състояние в друго,
и въпреки, че стихиите може да са жестоки към нея,
тя не знае това и продължава до края
без преценка на красотата й.
Уви, при нас не е същото.
Ако розата можеше да говори,
какво би казала?
Да, аз съм тук
и служа под погледа на природата,
а след мен ще го правят децата ми.
Има ли по-велик принос или по-изящен край?
Мъдра роза.
А каква защита може да предложи градинарят на тази роза
срещу жестоките стихии на промяната?
Търпение, грижа
и малко слънчева топлина
са най-добрата ни надежда, Ваше величество.
Задължен съм ви, мадам, за сладкото напомняне.
Сега повървете с мен.
И ми кажете
за напредъка ви в нашите градини.
Нейната добрина,
неподкупна.
Това беше много смело.
Надявам се, че ме е послушал.
Стига със скромността.
Ето те.
Филип.
Ти си облечен.
Отивам на работа в Шатр.
Мислех да взема Мари-Клер.
Има хубава сергия за кукли и пекарна с пай.
Мари-Клер. Там ли си?
Папа! Намери ли я?
Ето я - Хубавата Буби беше заспала при мама.
Здравей, Мари-Клер.
Непослушна кукла! Ела или ще те накажа.
О, боже. Тя добре ли е?
Не ставай глупав. Тя е направена от парцали.
Сабин, трябва да ти кажа нещо.
От колко време?
Отдавна не сме били интимни.
И повечето мъже си взимат любовница при подобни обстоятелства.
Подобни обстоятелства?
Как се казва? - Даян.
Къде живее? - В Бери.
Не твърде далеч.
Каретата е тук.
Пак ще поговорим по въпроса.
Кога ще се върнете?
Довечера, мадам.
Не ме наричай мадам, Филип.
Мари-Клер, завържи връзките си. Можеш да се спънеш.
Не мога, мамо. - Стой там.
Господарю, вижте това.
Мари-Клер.
Жан, колелото.
Казах на господаря. Той каза, че ще издържи до Бери.
Бери?
Мари-Клер!
Не целунах мама.
Спри. Спри!
Не! Не!
Не!
Сабин!
Тя беше най-хубавото, което някога съм създала,
а аз я убих.
Искала ли си да умрат? Планирала ли си го?
Изборът е бил на съпруга ти. Той е отвел детето.
Не, вината беше моя. Виновна съм. Позволих му да я отведе.
А ако никой не е виновен?
И каква полза има от обвиненията? Достатъчно е, че си го преживяла.
Достатъчно е да се възстановиш.
Това е всичко, което можем да поискаме от себе си.
Достатъчно е.
Какво би могло да ти помогне?
Да ме прегърнеш.
Какво ще стане със съпругата ти?
Не започнахме по този начин.
Така че трябва да сме се учили един друг как да се държим.
Аз съм виновен колкото и тя.
Тя ще заживее собствения си живот.
Вече го знае.
А ние?
Ние ще се оформим един друг.
Това не е верният път.
Той е. Ние сме зад тази ограда.
За бога! Трябваше да наема това.
Загуба на средства! - Какво имаш предвид?
Никой няма да ни види.
Музиката идва от небесата.
Попътен вятър, Сабин.
Мадам е щастлива с приятелите си.
Хареса му.
Много ли изчервена изглеждах?
Не, изглеждаш красива.
Ласкаеш ли ме? - Това лошо ли е?
Наречи ме отново "мадам".