Ovdje policija. -Upomoć! Molim vas!
MADRID 15. lipnja, 1991. g.
1:35 h
Sve je u redu. Smiri se kako bih te mogla razumjeti.
Što se dogodilo? -Morate doći! Ušao je! Ušao je!
Smiri se. Reci mi što vidiš.
Netko je u tvojoj kući? Halo?
Detektive! Ono je zgrada, 3C.
Ovdje je.
Mama! Mama!
Detektive!
Smjesta ćemo nekog poslati. Trebam adresu.
Ulica Gerarda Núneza 8.
Još si tu? Halo?
Pozivam sve jedinice, imamo 402 u ulici Gerarda Núneza broj 8.
Neka se odazovu sva raspoloživa vozila. Ulica Gerarda Núneza 8.
U RANO JUTRO, 15. LIPNJA, 1991.,
MADRIDSKA POLICIJSKA POSTAJA 02-12 PRIMILA JE ŽURNI POZIV.
OVA PRIČA JE TEMELJENA NA POLICIJSKOM IZVJEŠĆU
KOJEG JE NAPISAO DETEKTIV ZADUŽEN ZA SLUČAJ.
Potvrđeno je. Četvero djece, dvoje je još gore.
TRI DANA RANIJE
ČETVRTAK, 12. LIPNJA, 1991.
Irene, ti si prva u kupaonici.
Lucia, idemo! Ustani.
Ne pravi buku.
Idemo, mali, ustani.
Idemo u školu.
Želim ići u školu. -Želiš? Sjajno.
Opet si piškio u krevet?! -Da.
Dođi.
Reci Irene da te opere u kupaonici.
Vero! -Što je bilo? -Irene me ne pušta unutra.
Tuširam se! -Prestani vikati!
Opet se upiškio. Operi ga, starija si od njega. -Dobro.
Čula sam. Starija sam, izašla sam prva. -Podgrijala si mlijeko? -Ne.
Kakva si ti to starija sestra.
Lucia! Obrati pažnju!
Učiteljica je rekla da ponesemo slike kako bismo gledali pomrčinu.
Slike? -Da. -Ne slike. Negative, da ti zaštite oči.
Odvratno! Ručnici smrde na kokoš. Smrdiš na mokru kokoš.
Prestani! -Vero! -Lucia, ostavi Irene na miru.
Uzmi ručnik koji visi vani. Cipele ti nisu vezane.
Mogla si mi sinoć reći za slike.
Ja, ja, ja. -Dobro, ti ćeš.
Je li sve u redu? -Da.
Imali smo rođendansku zabavu i zatvorili u 2 ujutro. Iscrpljena sam.
Došla sam uzeti sliku za projektnu nastavu. Odmaraj se.
Još ću malo odspavati. Vidimo se kasnije.
Što je bilo? -Sutra neću piškiti u krevet.
Što? -Sutra neću piškiti u krevet! -Super! Uđi sad.
Kako si? -Dobro. Zabavljaš li se? -Da.
Znate da se Zemlja uvijek okreće oko svoje osi.
Okreće se i oko Sunca. No Mjesec, koji je satelit,
okreće se oko Zemlje.
Kad Mjesec prođe između Sunca i Zemlje
događa se astronomski fenomen, a mi ga zovemo pomrčina Sunca.
Mjesec baca sjenu na površinu Zemlje.
Zanimljivo je jer je subjektivno.
Ovisi o osobi koja to promatra.
Ono što mi danas vidimo u Madridu
nije ono što vide u Barceloni, ili Parizu. Sljedeći slajd, molim.
Jasno vidimo dva različita područja: sjenu, ili područje umbre,
i područje penumbre. Umbra nema svjetlosti, u potpunom je mraku.
IMAŠ LI JE? -Penumbra je slabo područje sjene.
Za pomrčinu su vezana mnoga praznovjerja.
Sljedeći slajd, molim.
Primitivne kulture su vjerovale
da nebo odražava ono što se događa na Zemlji.
Vjerovali su da tijekom pomrčine tama prevladava nad svjetlom.
U mnogim kulturama su mislili da su pomrčine
pravo vrijeme za prinošenje žrtava. Sljedeći slajd, molim.
Čak i ljudskih. To će vam bolje objasniti na satu povijesti,
ali Maje su vjerovale da je ljudska krv...
Isteklo nam je vrijeme. Idemo pogledati pomrčinu,
no kad se vratimo razgovarat ćemo o nečemu drugom.
Sara, pomozi mi s prozorom. Ako nemate sliku uzmite je iz kutije.
Zapamtite, ne gledajte u Sunce, samo kroz negative.
Čekaj malo. -Ne, idemo. -Samo trenutak. -Cure, idemo gore!
Rosa, isključi projektor. -U redu.
Čekaj... -Što je bilo? -Moramo pričekati Dianu.
Onu koja je ostala? -Da, rekla sam joj što ćemo uraditi
i želi doći. -Rosa, to je trebalo ostati između nas dvije.
Pa, sad je između nas i Diane. Ona je zbilja draga.
Uostalom... Sjećaš se Manola? S kosom poput ježa?
Onaj koji je poginuo s motorom!
Bio joj je dečko. -Zašto si joj rekla? -Oprosti, izletjelo mi je.
No svi znaju da to bolje ide u neparnom broju.
Svi su gore. Čisto je.
Begona, kakvo je to smeće? Ne s tim!
Cure! Svi na mjesta, počet će.
Pođite tamo. Gledajte kroz negative i...
Užas!
Ostanite zajedno. Ovim putem! -Čekajte mene!
Ovdje.
Ovo je odvratno. Jeste li radile ovo prije?
Da, u mom selu. Rekla si da si i ti, zar ne?
Da, ali s izrezanim papirom. Nikad s pravom pločom.
VELIKA ENCIKLOPEDIJA OKULTNOG
Mrtvi su, no to ne znači da znaju sve, zar ne?
Što si ponijela? -Sliku. -Što je to?
Treba ti predmet osobe koju želiš kontaktirati.
Slika nije osobni predmet!
Naravno da jest! Osoban je ako pripada osobi sa slike.
Nisam ponijela ništa Manolovo.
Vidite li? Mjesec dolazi između.
Vidite li prsten? Pogledajte, to je Sunčev prsten. -Ne mogu vjerovati!
Gledajte samo kroz ovo, u redu? -Predivno je!
Piše da se stavi kažiprst na staklo.
Zatvorite oči. -Zašto?
Jer se brže uspostavi kontakt.
Je li netko s nama?
Je li netko ovdje s nama?
Nisam ja, kunem se!
Tko si ti?
Želiš li razgovarati s nekom od nas?
Jesi li...? Jesi li ti Veronikin tata?
Želiš li razgovarati s Veronicom?
ŠP...
IJU...
NIRAM...
Špijuniram. Što špijuniraš? -S mojim malim okom...
Jesi li glupa? -Ti si glupa! Znam da si pomicala.
Vero, jesi li ti pomicala?
Tko si ti?
Peče!
Vero, jesi li dobro? Što se događa?
Vero! Ne!
Vero! Molim te, Vero, pusti! Molim te, Vero!
Pronađi svjetiljku! Diana, svjetiljka!
Gdje je? -Tamo! -Rosa, ne vidim! -Jebem ti! -Evo je!
Imam je, pronašla sam.
Jebem ti!
Ploča je razbijena. -Gdje je Veronica? Veronica?
Veronica! Diana, idi po pomoć! -Upast ćemo u nevolju.
Idi! Veronica.
Veronica! Što se dogodilo?
Što to govoriš?
Veronica.
Čuješ li me?
Što mi se dogodilo? -Onesvijestila si se.
Prati moj prst.
Pokušali smo zvati tvoju mamu, no nismo je mogli dobiti.
Radi.
Ranije bi se ovako onesvijestila? -Ne. -Jesi li doručkovala?
Da.
Jesi li dijabetičar?
Veronica! Slušaš li me? Jesi li dijabetičar? -Ne znam.
Šećer u krvi, imaš li problema s tim? -Ne znam.
Imaš li dijabetičara u obitelji? -Ne bih rekla.
Drogiraš li se?
Marihuana, tablete? -Ne, ne. -Sigurno? -Sigurno.
Imaš li mjesečnicu?
Veronica, koliko imaš godina? -Petnaest.
I još nisi imala mjesečnicu?
Zacijelo je niski tlak u pitanju. Možda nedostatak željeza.
Predlažem da danas pojedeš malo crvenog mesa.
Odmori se ovdje nekoliko minuta. Nastava će uskoro završiti.
Ovo je baš cool! -Cure! -Uvijek te moramo čekati!
Što ti se dogodilo s rukom? -Na odmoru sam se porezala na staklo.
Mogu li vidjeti? -Gdje je Rosa? -Otišle su.
Nisu me čekale? -Propustila si pomrčinu.
Sunce je bilo mračno. (Sunce je bilo crno.) -Bilo je zbilja cool.
Zašto nisi bila tamo? -Bila sam kod bolničarke. Nemoj reći mami.
O čemu? -To što sam se porezala.
Zatvori usta... -Zatvori usta...
i baci ključ.
Idemo.
Što je bilo, Irene? -Gleda te sestra Smrt.
Ali ona je slijepa, ništa ne vidi. (Slijepa je.)
Zar nije gluha? -Ne, slijepa je, nije gluha.
NAJBOLJA MAMA NA SVIJETU
Zdravo, mama! -Zdravo!
Mogu li dobiti novac za igranje Marsovaca? -Uzmi.
No samo jednu igru, a onda doma.
Mama? -Ne ispred djece, čovječe! -Mama!
Daj mi deserte za broj 7! -Stani na trenutak, molim te.
Zašto prekrivaš tako predivno lice? -Mama!
Dat ću ti makarone u Tupperwareu za večeras.
Mama! -Pokupi Antonita i otiđite kući jesti.
Hajde!
Umirem od gladi, želudac mi kruli.
To prdiš. -Ti prdiš. -Prdac, prdac...
Irene, podgrij hranu. -Zašto ja?
Uvijek ja moram! -Antonito, operi ruke.
Što je to?
Ništa. Namjesti stol.
Vero! -Nisam li ti rekla da namjestiš stol?
Drži je na oku.
Ovoliko? -Da. -A onda je ispred Sunca bilo...
Bilo je crno i mračno. -Bio je to Mjesec!
Nisi shvatila što je rekla učiteljica iz znanosti.
Zamisli crnu kuglu, a zatim žutu.
Crna prekriva žutu, a to je Sunce.
Irene, možeš li otići po mlijeko? -Idi ti! -Kamen, papir ili škare?
Kamen, papir, škare. Jedan, dva tri. Sad!
Pobijedila sam! -Ne, igramo na dvije dobivene.
Kamen, papir, škare. Jedan, dva, tri, sad!
Kamen, papir, škare. Jedan, dva, tri. Sad! Sranje!
Pobijedila sam, pobijedila sam...
Varala si. -Ja? Ti si varala!
Ja se nikad ne žalim kad ti pobijediš.
U frižideru nema mlijeka, prijem. -U ostavi je, prijem.
Veronica?
Veronica? Hej?
Irene, dođi. Veronica se ukočila.
Veronica?
Veronica? Veronica! -Dobro što piše "lako se otvara". -Veronica!
Što se dogodilo? -Nisi se micala. -I bljuvala si. Jesi li dobro?
Dobro sam. Očisti ovo, molim te.
Ja ću.
Da, dobro. Reći ću joj. Bog.
Tko je to bio? -Rosa. -Zašto mi nisi dala telefon?
Rekla je da ne može doći jer mora obaviti kućanske poslove s mamom.
Nije tražila da razgovara sa mnom? -Ne.
Halo? -Ovdje Veronica. Je li Rosa tu? -Bog, Vero. Nije ovdje.
Ali upravo je nazvala. -Baš je izašla s Dianom...
Mislila sam da se sve tri nalazite.
Vero. -Da, da. Kasnim.
Reci joj da ne zaboravi doći kući do osam.
U redu, reći ću joj. -Hvala ti, dušo. Vidimo se uskoro.
Cure, obucite pidžame.
Sedam! U kupaonici si! -Ne važi! Vero je rekla.
Idemo ponovo.
Antonito, dosta! Zvučiš kao papiga!
Zašto pjevaš ako ne znaš tu reklamu?
Vidim te...
Cure, ponašanje.
Jako ribaj, odmah se vraćam.
Cure, molim vas. -Što?
Vero. Vero! -Antonito!
Antonito! -Vero!
Antonito! Antonito, što je bilo? -Peče! -Što se dogodilo?
Što se dogodilo?
Što je to? -Peče. -Jesi li dirao slavinu?
Nisam ništa učinio.
Jedan, dva, tri, pogodi!
Ptica. -Ne.
Cvijet. -Ne. Pas. Okreni se.
Jedan, dva, tri, pogodi!
Balon! -Da!
Žao mi je što sam stavila tako vruću vodu.
Nisi ti.
Što? -Nisi ti. -Što si rekao?
Sutra neću piškiti u krevet.
Vero...
Što radite ovdje?
Veronica...
Tata?
PETAK, 13. LIPNJA, 1991. g.
8:29 h
Antonito, što je bilo? -Pobjeglo mi je.
8:30 je?
Trčite! -Zašto je uvijek Veronica kriva?
Ne zatvarajte! -Molim vas, samo trenutak!
Hvala. -Hvala!
Becquerove "Legende" počinju
uvodom koji odvodi čitatelja u prošlost.
Lik upozorava glavnog lika na prohibiciju,
a zatim taj glavni lik prekoračuje dozvoljene granice
i biva kažnjen zbog prekršaja.
Alonso i Beatriz umiru zbog Beatrizine nepromišljenosti,
kad prisili Alonsa da ode na Planinu duhova
na dan Svih svetih. U "Poljupcu" Lope de Ayala napada
svog kapetana zbog oskvrnuća kipa Done Elvire.
Ukratko, nitko ne pobjegne posljedicama
prelaženja granica koje odvajaju zbilju od mašte.
Otvorite svoje kopije "Legendi",
počet ćemo zajedno čitati "Planinu duhova".
Ja ću početi.
Da? -Mogu li u WC?
Naravno.
Znaš li ono kad uđeš u kuću, a oni su taman spremili prženice?
Lako je prepoznati miris.
Taj miris cimeta... prženog kruha... vrućeg mlijeka.
Ako zatvoriš oči, kao da su na tanjuru ispred tebe.
Skoro možeš uzeti zalogaj.
Predavala sam jezik i književnost.
Prženica je metafora.
U kojem si razredu? -Devetom.
Znači znaš što je metafora?
I znaš da ne govorimo o desertu.
Pušiš li? -Ne. -Dobro.
Zovu vas sestra Smrt. -Znam. -To vam ne smeta? -Ne.
Sviđa mi se. Bolje nego sestra Narcisa, zar ne?
Što ti je u ruci?
Kako znate da držim nešto?
Ne trebaju ti uvijek oči kako bi vidjela.
Mogu li?
Ono što si učinila ovdje je vrlo opasno.
Samo sam htjela razgovarati s tatom. -Nije problem s kim želiš.
Već s kim razgovaraš. -Tko je onda, ako nije tata?
Imaš braću i sestre, zar ne? -Troje.
Moraš ih zaštititi.
Od čega?
Prestanite se micati! Prestanite se micati!
Ne mičite se! -Ali sama sam.
Ne. Nisi sama.
Netko je odgovorio na tvoj poziv.
I sad hoda uz tebe.
Ne miči se.
U ime našeg Gospodina Isusa Krista, napusti ovo tijelo koje ti ne pripada.
Odmor je završio, djevojko.
Bježi, bježi.
Možda ćeš pobjeći.
Rosa!
Zdravo! -Tko je to? -Felipe, kolega mog rođaka iz trgovačke škole.
Što hoćeš? -Ljuta si na mene. -Vero, zašto bih bila ljuta?
Nisi jučer došla. -Morala sam otići s mamom, zar ti sestra nije rekla?
Zbog onog jučer, zar ne?
Ouija ploča je glupost. Govoriš gluposti i pomičeš staklo.
I ti si nešto primijetila. -Rosa!
I ti si vidjela, zar ne? -Što to, Vero?
Od jučer viđam... -Rosa! Moramo požuriti, dućan će zatvoriti.
Ideš li? -Gdje?
Napravit ćemo tulum jer nema Rosinih roditelja preko vikenda.
Zašto mi nisi rekla?
Stara, sad ti govori.
Osim toga, sumnjam da bi došla, zar ne?
Moraš čuvati brata i sestre.
Idemo.
Vero! Svrati ako možeš. -Hajde, kasnimo!
Lucia, prestani prepisivati moj domaći!
VELIKA ENCIKLOPEDIJA OKULTNOG
Ovo je dosadno! Uvijek isto!
Antonito, dosta! Idi se igrati u svoju sobu.
Lucia, prestani prepisivati sestrin domaći, nećeš naučiti!
Učim kad prepisujem. -Koja si ti genijalka.
Ionako ćeš ga napisati. Što te briga? Baš si sebična!
Uvijek isto! Napiši ga ti jednom, a ja ću prepisati!
Možemo odigrati kamen, papir, škare, no ti ga bolje napišeš.
Nije u tome stvar... -Imaš braću i sestre, zar ne?
Moraš ih zaštititi.
VIKINŠKI SIMBOLI ZAŠTITE
Predstavnica Madrida, Lucia Gomez, 19 godina,
liječnica, odvjetnica, čuvarica plaže i vatrogaskinja.
No postoji tajna o Miss Madrida koju nitko ne zna: ona je robot!
A robot ima naj-najpametniju umjetnu inteligenciju.
Miss Madrida, uskoro će se natjecati za Miss Španjolske. Što je to?
Nešto što smo radili na nastavi. -Baš je ružno! Evo ti, Miss Madrida!
Hoćete li osvojiti krunu Miss Španjolske? Da ili ne!
Uskoro u kinima blizu vas.
Miss Madrid ima 25 godina, 7 djece...
Tko je to? -Josefa.
Gdje ti je mama? -U baru.
Možeš li mi reći što radite? -Što nije u redu?
Lusteri! Plešete ili što? Lusteri se ne prestaju tresti!
Ništa ne radimo. -Zbilja?
Čini se kao da će strop pasti na mene. Još nešto:
imam ogromnu crnu mrlju, baš ispod vaše sobe.
Imate problema s vlagom? -Ne znam, reći ću mami. -Da, baš!
Ako je vidiš, zar ne?
Vi ćete večeras lijepo spavati sa svim tim.
Jebena djeca.
Sranje!
Veronica.
Zašto si budna?
Lucia, nije smiješno. Odavde vidim tvoju sobu.
Pomozi nam. Ti si ga pozvala.
Ne dopusti mu da nam naudi.
Irene!
Lucia!
Lucia! Cure, budite se!
Lucia!
Vero! Vero!
Što to radiš? -Netko te je htio ozlijediti.
Nema nikoga ovdje! -Ne vidimo ga, ali je ovdje.
Gledajte! Amajlije su spaljene. Uzmite madrace, idemo.
Spavat ćemo zajedno u dnevnoj sobi.
Idem po Antonita.
Vero. -Spavaj.
Zašto si me gušila?
Nisam. Štitila sam te.
Od koga? -Od zla koje je ušlo u stan.
Tko je ušao? Josefa? -Ne. Biće s druge strane.
Zlo biće. -Utvara? Duh?
Ne boj se. Zaštitit ću vas. -Jer si najstarija?
Drago mi je što si mi starija sestra. -A meni što si mi ti mlađa.
Nisam mlađa. Srednja sam, jer je Irene izašla poslije mene.
Točno. Spavaj. Ja ću stražariti.
Veronica...
Vero, što je bilo?
Što se događa? -Vratilo se.
Što je ovo? -Mama! -Možete li mi reći što se događa?
Zli čovjek je htio ubiti Luciu. -Lucia, jesi li dobro?
Netko je došao u stan? -Ne, nije ušao. Već je bio unutra.
Vero! -Ništa se nije dogodilo. -Je li netko bio u stanu ili nije?
Ne. -Da. -Zovem policiju. -Duh.
Što? -Da, duh. Nisam ga vidjela, ali Vero jest.
Opet ste gledale strašan film? -Tako nešto.
Ne brini, mama. Vero nas štiti od duha.
Hajde, pokupimo ovo i na spavanje. A ti u svoju sobu!
Ali, mama... -Nema ali! U svoju sobu.
Što se dogodilo?
Reci mi! -Ništa.
Sestre su ti male i imaju veliku maštu.
Ne davaj im čudne ideje, jer onda ne mogu spavati.
Kako znaš mogu li ili ne mogu spavati?
Nisi nikad doma! Ne znaš što se događa ovdje.
Što se događa? -Želi nam nauditi! -Tko?!
Ne znam! Ja sam ga prizvala Ouija pločom.
Igrala si se Ouija pločom sa sestrama? -Ne, s Rosom!
Zašto se igraš tako mračnim stvarima? -Htjela sam razgovarati s tatom.
Znam da te nije briga. Spremila si njegove slike da ih ne moraš gledati.
Ne govori to! -Samo sam htjela razgovarati s njim! -Dosta!
Čitaš previše tih stvari, i to utječe na tebe.
To je istina. -Vero... Moraš odrasti.
Moram računati na tebe. Jer sam sama.
Ja sam sama.
Ne olakšavaš mi. Zbilja sam umorna.
Sutra ćemo razgovarati.
Vero! -Vero, ustani! Probudi se! -Hajde!
Ustani! -Idemo! -Ostavite me na miru!
Gladni smo! -Imamo puno posla! -Gladni smo!
Što to radite? -Gladni smo! -Ostavite me na miru!
Ustani! -Igrajmo se. -Daj mi ruku.
O emu pričaš? Što to radiš?
Prestani!
Prestani! Nemoj! Mama! Pomozi mi, mama!
Mama, pomozi mi!
Mama!
Ostavite me na miru! Mama!
Mama, pomozi mi!
Pomozi mi, mama. -Ne čujem te. -Mama!
Moraš odrasti. -Mama...
SUBOTA, 14. LIPNJA, 1991. g.
10:40 h
Jesi li spremila doručak? -Čekaj da završi emisija.
Uvijek isto, dosta mi vas je!
Zašto je ova knjiga ovdje? Ne znaš čitati! -Tata mi je čitao.
Molim? -Tata mi je čitao.
Tata je došao? -Večeras će opet doći.
Što je još rekao? -Da će me odvesti tamo gdje živi.
Antonito, slušaj me. Slušaj.
Ako se vrati, ne slušaj ga, dobro? Začepi uši.
Kako začepiš uši? Sjajno, tako je. I zvat ćeš mene, u redu?
Glasno me zovi.
Dobro?
Djeco, idemo!
Zdravo, mama! -Hej! Što radite ovdje? -Moram otići do Rose.
Sada? -Zbog domaćeg. Mogu li ostati ovdje?
Da, ali se brzo vrati! -Dobro!
U pravu su. Vi ste luda starica.
Zašto si se onda vratila? -Vidite sjene, poput mene!
Možda smo obje lude.
Dugo ih već pokušavam prestati viđati.
Sama sam si ovo napravila, znaš?
Tada nisam znala da ti ne trebaju oči da vidiš.
Ne znam kako se zaštititi od njih.
Amajlije i križevi ne pomažu, ne boju ih se!
Križevi? Bog nema ništa s tim. Izostavi Ga iz toga.
Kako ih mogu otjerati? -Na isti način kako su došli.
Moraju se vratiti kroz vrata koja si otvorila. Pozdraviti se s njima.
A onda ih moraš uništiti.
Uništiti Ouija ploču? -Ne, vrata!
Moraš ispraviti ono što si učinila krivo.
Što nije u redu?
Sestro, opet?
Nije mi jasno kako uspijete doći ovdje dolje.
Što ti radiš ovdje u subotu? -Sestra mi pomaže s projektom.
Ona nije u stanju pomoći nikome. Ovuda, sestro.
Odgovor je u knjigama. -Vidiš kakve ti sjajne savjete daje.
Moraš ispraviti ono što si učinila krivo. -Pažljivo, sestro.
"Moraš ispraviti ono što si učinila krivo."
"Nikad ne završavaj seansu bez..."
Bez čega?
"Moraš ispraviti ono što si učinila krivo."
"Nikad ne završavaj seansu bez pozdrava.
Ono s čim se ne oprostiš ostaje s tobom.
Ako ne uspije, pokušaj drugi put."
Ono s čim se ne oprostiš ostaje s tobom.
Moraš ispraviti ono što si učinila krivo.
Odgovor je u knjigama.
Ono s čim se ne oprostiš ostaje s tobom.
Moraš ispraviti ono što si učinila krivo.
Nikad ne završavaj seansu bez pozdrava.
Bog.
Došla si. -Rosa, znam što moramo učiniti.
Zašto si to donijela? -Moramo ponoviti!
Što? -Nismo se oprostile! Ono s čim se ne pozdraviš, ostaje s tobom.
Što? -Tako piše ovdje. -Prekini s tim sranjem. -Moramo ponoviti!
Skloni to! -Pođimo u tvoju sobu. Gdje je Diana?
Smiri se! -Gdje je Diana? -Skloni to! -Diana!
Otiđimo u tvoju sobu. Diana! -Veronica! -Diana!
Gdje je Diana, jeste li je vidjeli? -Veronica! -Diana!
Jeste li vidjeli Dianu? -O čemu pričaš?
Diana! Jeste li vidjeli Dianu? -Ne. -Tko je Diana? -Diana!
Diana! -Koji je tvoj problem?
Diana!
Jeste li je vidjeli? -Veronica, molim te.
Diana!
Diana, dođi ovamo. -Koji ti je kurac? -Moramo to učiniti.
Učiniti što? -Nas tri zajedno. -Pusti me, luda si! -Hajde, Diana!
Ostavi me na miru! -Pusti me!
Letiš vani! -Hajdete, Diana, Rosa! Rosa!
Rosa, moramo to ponoviti.
Ne sjećaš se, zar ne? -Čega?
Onaj dan si mi šapnula nešto na uho. -Što sam rekla?
Reci mi, Rosa!
Rekla si da ćeš danas umrijeti.
Što? -Vero, žao mi je. -Što si rekla? -Bojale smo se, nismo...
Što je to?
Ugrizla si se? -Ne, Rosa. Nisam.
Hajde, pođimo.
Rosa!
Mama! -Hej, smetaš!
Možemo li sad kući? -Pričekaj. Mama! -Gdje si ti cijeli dan?
Vodi djecu, ne mogu ostati ovdje zauvijek!
Daj mi ostatke za djecu. Stižem!
Mama!
Mama! -Što? -Mama, zatvori bar. Otiđimo negdje.
O čemu pričaš? -Mama, to ne dolazi kad si ti kući.
Evo je opet... Voljela bih zatvoriti i jesti s vama, ali ne mogu.
Ana! -Dolazim.
Gle... Želiš li sutra otići u park?
Da provedemo tamo dan, kao prije.
Što misliš? Napravit ću nam sendviče.
Želiš li? -Ana, ostaci hrane!
Uzmi ih.
Djeco, idemo. -Napokon! -Idemo. -Idemo kući?
Idemo, dušo.
Veronica!
Moraš ispraviti ono što si učinila krivo.
Odigrat ćemo jednu igru. -Koju igru?
Igru u kojoj morate govoriti ono što i ja.
Ta igra ne valja. -Uzmi svijeće iz gornje ladice.
Antonito, nacrtaj ovo na zidovima hodnika. -Dobro! -Sjajno.
Moram nacrtati na zid.
Mama će te kazniti do tvoje 40. godine.
Pomaknite namještaj. Trebamo prostora.
SUBOTA, 14. LIPNJA, 1991. g. 23:45 h
VIKINŠKI SIMBOLI ZAŠTITE
SIMBOLI PRIZIVANJA
Ne ti. Samo nas tri. Sjedni tamo.
Zatvorite oči.
Je li netko ovdje s nama?
Tko je s nama?
Jesi li ovdje?
"Da". -Želimo se oprostiti s tobom.
Moraš napustiti ovo mjesto.
"Ne". -Zapovijedamo ti! Ponavljajte za mnom. -Zapovijedamo ti!
Ovo nije tvoja kuća! Odlazi! Ovo nije tvoja kuća!
Odlazi! Ovo nije tvoja kuća!
"Za pravilan završetak seanse i oproštaj,
sudionici moraju pjevati mantru ili laganu pjesmu."
Ni to nismo učinile. -Što je mantra?
Ne znam. No piše da može i lagana pjesma. -Koja?
Koju sve tri znamo. -Centella.
Što je to?
Nastavite, cure. Ne smijemo stati.
Nemojte prestati!
Odvratno, smrdi.
Lucia, nemoj stati.
Nastavite pjevati! Nemojte prestati pjevati!
Čekajte ovdje.
Nemoj otići.
Ovdje je!
Ovdje policija. -Upomoć! Molim vas!
Smiri se kako bih te mogla razumjeti.
Što se dogodilo? -Pomozite nam. Ušao je! Ušao je!
Netko je u kući?
Smiri se. Smjesta ćemo nekoga poslati. Trebam adresu.
Ulica Gerarda Núneza 8.
Antonito, ostani ovdje! Što to radiš? Antonito!
Ne!
U kupaonici je! Antonito!
Antonito! Cure, ostanite tu! U kupaonici je.
Antonito!
Antonito?
Jesi li dobro, mali? Jesi li dobro?
Idemo.
Cure! Cure, gdje ste?
Irene, gdje ti je sestra? Irene!
Lucia, idemo! Bježite!
Bježite! Idemo!
Paco, policija! -Što se događa?
Cure, bježite! Brže!
Požurite! Bježite, cure, bježite!
Otvori vrata. -Vero! -Vero! -Gdje je Antonito?
NEDJELJA, 15. LIPNJA, 1991. g. 1:50 h
Mama! Mama!
Što se dogodilo?
Gdje je Antonito, gdje je Vero?
Gdje je Vero? Antonito!
Antonito?
Antonito.
Vero. Vero... Vero... -Antonito, idemo.
Vero, Vero, Vero... -Antonito, idemo.
Vero, Vero, Vero... -Antonito, ja sam.
Ne, ne, ne.
Ako se vrati, ne slušaj ga, dobro? Začepi uši.
I zovi mene, dobro? Glasno me zovi. -Vero, Vero, Vero...
Vero, Vero, Vero...
Imaš braću i sestre, zar ne? Moraš ih zaštititi.
Ne brini, mama. Vero nas štiti od duha.
Čitaš previše tih stvari, i one utječu na tebe.
Vero! Vero! -Što to radiš? -Ne vidimo ga, ali je ovdje.
Zašto si me gušila? -Nisam. Štitila sam te.
Jesi li dirao slavinu? -Nisam ništa uradio. -Antonito!
Žao mi je što sam pustila tako vruću vodu.
Jesi li ga pomaknula? -Jesi li se ugrizla? -Nisi ti.
Netko je odgovorio na tvoj poziv.
I sad hoda uz tebe. -Tko je, ako nije moj tata?
Ja sam.
Vero, Vero... -Dođi, mali. U redu je.
Pođi sa mnom, Tako je.
Gdje je Vero? -Vero? Ona je dobro.
Pellicer, pošalji bolničare. Ponavljam, pošalji bolničare gore.
Vero! Vero!
Veronica. Dušo...
Detektive.
Reci. -Djevojčica je upravo preminula.
NEDJELJA, 15. LIPNJA, 1991. g. 2:00 h
15. LIPNJA, 1991. g., DETEKTIV JOSÉ RAMÓN ROMERO
OTIŠAO JE U STAN U ULICI GERARDA NUNEZA BROJ 8,
KAO ODGOVOR NA ŽURNI POZIV.
ČLANOVI OBITELJI SU U SVOJOJ IZJAVI REKLI
DA JE NAKON SEANSE S OUIJA PLOČOM
DJEVOJČICA POKAZIVALA VIŠE NEOBIČNIH SIMPTOMA,
A U DOMU SU SE DOGAĐALI PARANORMALNI SLUČAJEVI
DVA ISTRAŽITELJA SU NAGLO MORALA NAPUSTITI ZGRADU
ZBOG MUČNINE, VRTOGLAVICE I TREŠNJE. 2 TJEDNA SU PROVELI NA BOLOVANJU.
MJESEC DANA NAKON DOGAĐAJA ROMERO JE ZATRAŽIO PREMJEŠTAJ.
U SVOM IZVJEŠĆU ROMERO JE SPOMINJAO FENOMEN KOJI JE
"DOSLOVNO NEOBJAŠNJIV". TO JE PRVO POLICIJSKO IZVJEŠĆE U ŠPANJOLSKOJ
U KOJEM POLICAJAC POTVRĐUJE DA JE SVJEDOČIO PARANORMALNOJ AKTIVNOSTI.
Preveo: ZKARLOV www.prijevodi-online.org
Preuzeto sa www.titlovi.com