Kada je Kolumbo otkrio Ameriku,
niz misterija napravio je pometnju među učenjacima Evrope.
Tu su bila dva kontinenta, potpuno izolovana jedan od drugog,
ali su istovremeno razvili slične kulture.
Na primer,
Maje su merile vreme na istom principu
kao gregorijanski kalendar u Evropi.
Koristili su iste znakove zodijaka.
Isti decimalni i matematički sistem.
Vrednovali su srebro i zlato.
koristeći ih za nakit i trgovinu.
Još jedna misterija je bila plantaža banana.
Rodom iz Azije, koje se ne može uzgajati iz semena
ali, ipak, Kolumbo je pronašao kako raste
u Novom Svetu.
Slonovi u to vreme, nisu postojali u Amerikama,
ali, ipak, njihov portret je urezan na zidovima praistorijskih pećina u Peruu.
Piramide u Meksiku i Egiptu su izgrađene na
identičnim arhitektonskim principima.
Zatim tu je bila upečatljiva sličnost između veštica iz Španije
i veštica opisane u Novom Svetu.
ali najznačajnije od svih,
Legende Maja i Asteka delile su sa grčkom, hebrejskom i sirijskom literaturom
zapise o strašnom potopu.
Potop za koji mnogi veruju da je uništio vezu,
carstvo, koje se
prostiralo svoju civilizaciju na obe strane Atlantika.
Grćki učenjak, Platon, je prvi izneo ovu teoriju
pre više od dve hiljade godina.
Nekada davno, postojao je još jedan kontinent,
ATLANTIDA, IZGUBLJENI KONTINENT
Zagrizla je.
Pogledaj oče! Tamo!
Molim?
Vrati se, Dimitrije, vrati se!
To je varka sirena!
Budi pažliv! Ne diraj je!
Neptunovog mi trozubca!
Sirena!
Daj čuturu.
Ko si ti?
Ko može da bude? Nije jedna od naših.
Ne znam, ali nijedan ribar iz našeg sela
nije nikada došao kući sa ovakvim ulovom.
Oče!
Gde se nalazi ova bedna straćara i zašto nosim odeću robova?
U Grkoj ste, ovo je naš dom.
Odeća je moja.
Ti si me obukao?
Neko je morao.
Gde je moja odeća? Ovo platno vređa moju kožu.
Bila je mokra, stavio sam je da se osuši.
Naša hrana je jednostavna. Dođi.
podeli hleb sa nama, i ispričaj nam svoju priču.
Vaša hrana me ne privlači.
Kako god želiš, moja mala sireno.
Ja nisam tvoja mala sirena.
Ja sam princeza. - Princeza?
Princesa Antilija, kći kralja Kronosa.
A gde je to Vaše kraljevstvo, princezo?
U Velikom Moru, iza stubova Herkulesa.
Stubova Herkulesa?
Ne postoji ništa iza. Svet se tu završava.
Sumnjaš u moju reč, ribare?
Jesi li ikad bio iza?
Da jesmo, ne bi bili ovde.
Ne diraj me! Mirišeš na ribu.
Trebali bi. Mi smo ribari.
A sada slušaj. Slušaj dobro, princezo.
U našoj zemlji nemamo kralja.
Nemamo kraljevske kćerke.
Ne postoje robovi, svi smo slobodni ljudi.
Tretiramo jedni druge kao što bi tretirali sebe.
Moj sin i ja smo te spasili iz mora,
doneli na sigurno,
deliš naše skromne ležaje.
A, ipak, zauzvrat smo dobili samo uvrede.
Ako je naš dom straćara, naše platno grubo,
i naša hrana vas ne privlači, kraljevska princezo,
onda ćemo podariti čast Vašeg prisustva nekom drugom.
Možeš mi pomoći. - Sama sebi pomozi.
Dođi, Dimitrijuse. Čekas nas ribolov.
Dobro veče, Petrose.
Jesi li dobro, Antilija? - Naravno. Zašto?
Lice ti je tako bledo. Izgledaš bolesno.
Gde je Dimitrijus?
Prostire mreže da se suše.
Pomoći ću mu.
Bolesna je.
Dimitrijuse?
Sad ni ti ni ja nemamo šta da krijemo.
Hoćeš li mi dodati odeću, ili da sa ovakav popnem?
O, ti...
Tamo u zalazku je Atlantida, moj dom.
Zemlja neverovatnih čudesa,
Odvedi me do nje. Moj otac će ti darovati bogatstva.
Antilija, već su mi ispunjena sva bogatstva i želje.
Sve sem jedne.
Jedna koji ti nikad neče biti ispunjena, ribare.
Antilija?
Antilija!
Skloni se.
Sedi.
Mora da si luda. Postoji zakon o krađi broda.
Idem kući. I nijedan zakon me neće sprečiti u tome.
Mnogi ljudi su pokušali.
Mnogi dobri pomorci su otplovili do zalaska Sunca.
Ali, nijedan se nije vratio. Niti jedan.
Da li se bojiš? - Da!
Opravdano. Mnogi užasi se kriju iza stubova.
Radije bih pokušala i umrla, nego provela još jedan dan u selu.
Oprostiću ti ovu ludost. Pustiću te da odeš.
Dobro, vrati me nazad.
Postoje i drugi muškarci, hrabriji, koji će moliti za privilegiju da me usluže.
Ostavi me na obali i gledaj kako biram mog saputnika.
Slušaj, Antilija.
Odvešču te, ali pod mojim uslovima.
Ako u roku od jedne noći ne ugledamo tvoju zemlju,
vratićemo se u moju zamlju.
Čekaj, to nije sve.
Kad se vratimo,
bićeš moja poslušna žena zauvek.
Kako ti kažeš, Dimitrijuse.
Antilja.
Više ne mogu razlikovati istok od zapada, sever od juga.
Moramo podupreti jedro i čekati neko vreme.
Nema potrebe za to.
Ovo će nas voditi.
Uvek pokazuje na sever.
Moj otac bi to nazvao čarobnjaštvom.
To nije magija, već nauka.
Dimitrijuse.
Vreme je da jedemo.
Neću hranu, samo malo vina.
To je samo riba.
Napuniću je.
Ovo su uklete vode, vratićemo se nazad.
Neću jadikovati što je moj kapetan zažalio zbog pogodbe.
Nije do pogodbe, ni delfina, već svega.
Magla. Tišina kad vetar zataji.
Glas kojim mi svaka stvar šapuće.
'Okreni se'.
'Okreni se, ili nećeš nikad više, ti usamljeni brode'.
Slušaj moje usne, Dimitrijuse. I one, takođe, šapuću.
Ali ne propast.
Noćas će biti pun mesec, i ako i dalje ne bude bilo ničeg se mora,
nadam se da ćeš održati svoje obećanje.
Hoću.
Onda se vraćamo?
Ne još. Naša nagodba je bila za jednu noć.
Ni više, ni manje.
Dimitrijuse?
Da?
Je l' kraj sveta na stubovima Herkulesa?
Ne.
I, jesi li našao užase koji se kriju iza svakog talasa?
Pa...
Pa?
Video sam kralja Neptuna.
Ali nisi ga odista video.
Možda nisam.
Da li sam pridobila tvoje poverenje?
Zauvek.
Onda mi veruj, ljubavi moja.
Pre nego što Mesec umre, ugledaćeš Atlantidu.
Obećavam.
Ne, Dimitrijuse.
Nismo u opasnosti.
Radujemo se, princezo.
Naši bogovi su ljubazni.
Bezbedno su vas vratili kući.
Uz njegovu pomoć, Segenoe.
Straža. Ukrcajte ga.
Tvoje ime je Dimitrijus? - Jeste.
Ribar? - Znam upravljati mrežom.
Da nisi rođen u znaku Riba?
Znak? - Kada si rođen?
Koje zvezde kontrolišu tvoju sudbinu?
Zvezde koje usmeravaju pomorce na moru.
Čovek koji govori poput pravog pomorca.
Ja sam Zaren. Ovo je Saganoe, naš čitač zvezda.
Sa ovakvim brodom, bio bih najbolji ribar u Grčkoj.
Nemate brodove koji plove pod vodom?
Princezo.
Tačno na vreme. Izronjavamo.
Zašto moj otac nije došao? Zar ga niste obavestili?
Odmah čim smo Vas pronašli, ali ne oseća se dobro.
Čeka Vas u palati.
Skinite ga. Biće mu suđeno. - Šta je ovo?
Pustite me! Pustite me!
Oče?
Antilja!
Dete moje.
Rekli su mi da si bolestan.
Bio sam, draga moja, zbog tuge i zabrinutosti.
Iako su zvezde prorekle tvoj siguran povratak.
Da li su zvezde takođe prorekle da će se stranac vratiti sa mnom?
Stranac, kažeš?
Da, oče. Divan stranac.
Kome ćeš dati moju ruku.
Ali, nadao sam se da ćete ti i Zaren...
Nikad nisam volela Zarena, niti ću.
Ali, čekaj, dete.
Zaboravljamo zakone.
Biće izmenjeni za mene.
Ne brini, draga moja, možda će malo potrajati.
Do tada bi bilo najbolje da se ne viđate.
A sada...
Sada imam hiljadu pitanja.
Hvala ti.
Hvala ti, što si mi spasio život.
Tvoje lice...
Nisam ga viđao pre.
Ja sam Dinitrijus, ribar.
Ja sam Ksandros, mornar.
Ksandros, iz moje domovine? - Da.
A ostali... ovi čudni ljudi,
odakle su oni? - Iz zemalja za koje nisam znao da postoje.
Uglavnom pomorci, kao ti i ja.
Skrenuli sa kursa, doživeli brodolom,
nasukani na obalu.
Tražili smo utočište,
ali umesto toga smo okovani.
Koliko dugo?
Jedan čitav život patnje.
Ovde su gubi osećaj vremena.
Neču biti ovdje dovoljno dugo da bih izgubio osećaj.
To su bile moje reči
kad su me prvi put doveli ovde.
Na noge! Čeka vas posao!
Dođi...dođi.
Nekada su bili ljudi,
mladi i jaki kao ti.
Ali, kako je to moguće?
Oni su čudovišta! - Ne znam kako su to uradili,
ali u ovoj ogavnoj zemlji, njihova okutnost je neverovatna.
Sa vremena na vreme, odvedu nekog bez upozorenja.
Gde? - U 'Kuću Straha'.
Ako ikada vide svetlo dana, budu zveri.
Pokaži mu šta treba da radi.
Uči dobro i brzo.
Ili ćeš osetiti ugriz ovoga.
Šta je to? - Kristali rođeni u krateru,
koji hvataju energiju Sunca.
Mali se koriste za toplinu i svetlost.
Veliki? Može da uništi svet.
Napred, robovi! - Ne, ne, ne.
Sačekajte trenutak, Vaša Visosti.
Skloni ove robove sa puta.
Svi u jarak!
Vratite se! Pomerite se!
Oprostite, Vaša Visosti.
Očistiće gamad sa puta za časak.
Poklon za princezu!
Ti, drski, robe! Gde je ta svinja?
Tvoj poverenik, Zaren, nas je lagao.
Okovao je čoveka koji mi je spasao život. Želim da bude kažnjen!
Ali, ja sam taj, koji je dao nalog da se porobi Grk.
Ti? - Njegovo Veličanstvo nije imalo alternativu.
S kojim pravom ti govoriš za svog kralja? Šta hoće da kaže?
Zakon. - Zakon nas obavezuje da porobimo strance.
A ti, moja princezo, koja si rođena u senci trona, moraš poštovati zakon.
Ali, šta je sa mojim obećanjem?
I sva tvojom rečju? Zar oni više ništa ne znače?
Ali, on je stranac, a svi stranci su opasni.
Zaista, princezo. Konsultovao sam zvezde, a one nikad ne greše.
Vidiš, draga moj. U stvari je Grk trebao biti pogubljen,
ali, ipak sam ga poštedeo.
Ovo sigurno nije način pokazati zahvalnost čoveku koji je ne samo spasio
moj život, već i riskirao sopstveni. - Princezo, nepotrebno ste uzrujani.
On uvek može steći slobodu kroz sud Vatre i Vode.
Ne bi to preživeo. Znaš to.
Oče, molim te.
Ti si ga porobio. Oslobodi ga.
Promenio si se. Kada sam otišla, bio si jak...
bio si kralj. - Ti si ta koja se promenila.
Voleo bih da mogu pomoći, dete. - Zakoni se moraju poštovati.
Opet si ti usuđuješ da pričaš za svog kralja.
Neko bi pomislio da nosiš njegovu krunu.
Zaista nosiš.
O, Azore!
Ovo je naš novi, mali sanatorijum.
Šta je Zaren učinio mom ocu?
I šta sam ja to učinila Dimitrijusu?
Znam, malena.
Pođi sa mnom. Tvoje molitve su ovde uzaludne.
Ovi bogovi su lažni, sa kamenim srcem.
Azore.
Takav govor je bogohuljenje.
Ali, je istina. Dođi.
Tamo gore, moje dete.
Tu prebiva pravi Bog,
koji je stvorio sva živa bića.
Pravi Bog je Mesec? - Ne, Antilija.
Njegova ruka je oblikovala Mesec,
i poslao ga da se vrti kroz galaksije zvezda.
Ta ista ruka je oblikovala Zemlju sa visokim planinama i dubokim morima.
Podario je život tebi i meni.
Moli se njemu, Antilija.
On će saslušati tvoje molitve.
Zemlja se sinoć ponovno pomerila.
i dala nam je više posla za obavljanje.
Uklonite mu lance. Poći će sa mnom.
Sačekaj ovde. - Naređenja su da ga ne ispuštam iz vida.
Samo plemići mogu proći kroz ova vrata.
Ovaj Grk nije plemić.
Niti je Atlantiđanin.
Bogovi ne zapažaju prisustvo varvara.
I on je jedan od njih, zar ne? - Da, ali...
Raspravljaš se sa bogovima?
Ne, Vaša Svetosti.
Čekaj! Čekaj, Dimitrijuse.
Zašto? - Moraš da me saslušaš.
Slušao sam jednom i probudio sam se u lancima. Nije li to dovoljno?
Nije bilo moje delo.
Zaren mi je rekao da si odlučio da se vratiš u Grčku, a ja sam mu poverovala.
Dok te nisam ugledala juče.
Onda me odmah oslobodi.
Ne mogu. - Zašto ne?
Tvoj otac je kralj koji će mi darovati bogatstva. Sećaš se?
Promenio se od kad sam otišla.
Zaren je postao moć u Atlantidi.
Onda pitaj Zarena.
Ubio bi te kad bi znao da te volim.
Ljubav...
Namamila si me u ovu bednu zemlju lažima i prevarama.
Prihvatila si moju pogodbu i naterala me da poverujem da
me voliš, da bi me sprečila da se vratim.
Svo vreme znajući da će me uskoro porobiti.
Je li to ljubav, princezo?
Mislila sam da je moj otac iznad zakona.
Lažeš. Mislila si samo o svojim sebičnim željama.
Da, u početku.
Kad si me uzeo u svoje ruke,
moje srce je postalo tvoje. - Tvoje srce je jako vredno, princezo.
Nije vredno cene koje sam platio. Daj ga Zarenu. Daj njemu svoju ljubav
i otkupi moju slobodu.
Čak i tvoje reči mirišu na ribu.
Hej, Dimitrijuse!
Preferiram društvo robova.
Pij.
Sad ćeš zatvoriti oči.
Kad ti budem naredio da ih ponovo otvoriš,
bićeš bik.
Svakog dana ćeš postajati
sve više i više nalik njemu.
Jak. Jak.
Jak!
Odvetite ga.
Sada mi dovedite Grka.
Šta ćeš ti biti?
Delimično mula, sa ogromnim ušima?
Ovde.
Ili bivol s velikim rogovima?
Ovde i ovde.
Ali, za razliku od drugih,
znaćeš ko si.
Možda bi ovo bilo odgovarajuće.
Mislim da bi bilo zabavno da te princeza vidi onakvog kakav zaista jesi.
Prljava svinja!
Da? - Imam naređenja, milorde.
On daje Grku šansu da stekne slobodu.
Zašto mi uvek oduzimaju najbolje primerke?
Ali, moraće da se suoći sa izazovom Vatre i Vode.
U redu. Vodite ga.
Uživaću gledajući kako te peku živog.
Šta te muči, Azore?
Golubice? Pogledaj ih.
Pre su uvek kružile oko Koloseuma,
a zatim se vraćale svojim kavezima.
A sada se celo jato zaputilo ka pućini.
Oče, to je Dimitrijus! Moraš zaustaviti ovo!
Hoću, draga moja. - Ali, Vaše Veličanstvo,
Ne možete izneveriti Vaše odane podanike.
Naravno,
Ne smem.
Ne možemo ništa učiniti.
Po odluci Njegovog Veličanstva,
Dimitrijus nije više rob.
Ovde, u sredini našeg prostranog okeana, je Atlantida.
Naše moćno casrtvo.
Ali, nijedan okean nije dovoljno prostran da
suzbije našu silu, našu moć, naše ambicije.
Pre je jedan ovako veliki kristal bio dovoljan da
snabde energiju za sve naše potrebe. Ali, ne možemo više da živimo u prošlosti.
Ako ćemo da preživimo, moramo da živimo u budućnosti.
I kao spomenik našoj budućnosti, naredio sam da se pripremi
još veći kristal, iz trbuha kratera.
Oružje toliko moćno, da s njim, upravitelji Atlantide,
možemo postati gospodari sveta!
Govoriš o zlim stvarima, Zarene.
Nemojte slušati ovu besedu o ratu.
Sudbina Atlantide je da upravlja svetom.
Zar nas i sami bogovi ne nazivaju "gospodarskom rasom"?
I zar nije takođe napisano: 'Pokori ili budi pokoren'?
Pokoren od strane koga?
Odgovoriću ti.
Možda se ne treba bojiti samo jedne zemlje,
ali ujedinjena s drugim zemljama, mogla bi predstavljati opasnost
koja bi nas mogla ugroziti. - Ne.
Atlantida ne sme rizikovati. Moramo ih napasti, jedne po jedne.
Naša jedina garancija za opastanak je ako napadnemo, i to ubrzo!
Ne! Ne! Ne!
Neka svi iznesu svoja mišljenja.
Imate oružje koje može odbiti bilo koju invaziju.
Bilo koju imaginarnu invaziju.
Još važnije, namerno smo izolovali Atlantidu
od ostatka sveta.
Trebali smo podeliti naše pronalaske sa celim svetom.
Čovečanstvo o kome pričaš je dobro za jednu stvar:
ropstvo.
Zemlja koja se oslanja na ropstvo radi njenog postojanja
mora iščeznuti. - Vaše Veličanstvo,
plemeniti upravitelji Atlantide,
Davnp pre nego što je došao, bilo je zapisano u zvezdama
da će grčki ribar doći na naše obale.
To proročanstvo se obistinilo.
Takođe je zapisano da će s njegovim dolaskom započeti
propast Atlantide.
Činjenica da je taj varvarin preživeo
izazov Vatre i Vode
je upozorenje da ćemo biti pokoreni od strane varvara,
osim ako ih mi prvi ne pokorimo.
Apelujem na rat!
Mi sa Planina smo za rat.
I mi sa Mora.
Rat i za Reku.
I za Nauku.
I Životinje.
Rat!
Ti, Svešteniče?
Neka bude rat.
Prazan?
Kao i svi ostali.
Pčele su nas napustile.
Čudno.
Svako jutro sam se budio uz poj ptica.
Sada jedino tišina dočekuje dan.
Možda je u pitanju instinkt. Nazovi ga kako hoćeš,
ali oni predosećaju nešto, nešto loše.
Čudan povetarac se sada stvara sa svakom nadolazećom plimom,
noseći lišće u pravcu pučine.
Najponizniji insekti izgleda da znaju da ih nosi
ne ka uništenju, već preživljavanju.
Čak je i seme napustilo rodno tlo.
Priroda oseća da je kraj blizu.
Ljudi se oglušavaju na upozorenja prirode.
Princeza želi da priča sa tobom, Dimitrijuse.
Ne želim da razgovaram s njom.
Najbolje bi bilo da to uradiš.
Ovde sam da ti vratim dug koji ti dugujem.
Noćas, kad Mesec izađe, riblja flota isplovljava iz severne luke.
Budi tamo.
Jedan brod ima kraljev grb.
Kapetan će te čekati.
Primiće te i iskrcati kod Stubova Herkulesa.
Moraš sam pronaći put odatle.
Antilija.
Ako sumnjaš na izdaju, nemoj strepiti.
Ono što sam rekao, kad smo se poslednji put videli,
bile su reči gneva.
Oprosti mi.
Hvala ti, Antilija.
Ne duguješ zahvalnost nikome.
Brzo ste se oprostili.
Ona te voli.
Volio bih da je to istina.
Odlazim.
Antillija mi je rekla to u poverenju.
Želiš da ostanem?
Ostati u Atlantidi znači smrt. Niko neće biti pošteđen.
Sudnji Dan se bliži.
Niko ne može predvideti budućnost, čak ni sveci.
Nisam uvek bio sveštenik, sine moj.
U danima kad je Atlantida bila samo plemenita zemlja,
Bio sam prilično upućen u nauku.
ali sam sklonio pogled kad se
njeno veliko znanje počelo da se zloupotrebljava.
I da se bogovi oblikuju prema naučnim dostignućima.
Zbog toga ćemo svi umreti.
Pravi bog će uništiti Antlatidu.
Ali, zašto ti ostaješ, Azore?
Jer je krivica duboko ukorenjena u mom srcu.
Stvorili smo čuda za dobrobit čovečanstva.
A zatim smo ih pretvorili u čudovišta.
Kristali hvataju sunčeve zrake. Zraci čuvaju energiju.
Izgledaju identično, ali se veoma razlikuju u primeni.
E, sad, ovo je model originalnog izuma.
Njegova funkcija...
da snabdeva toplinom, svetlom i komfortom. Oseti ga.
Sad vidi šta su uradili s njim.
Ta urna.
Zaren je sada napravio jedan koji ima hiljadu puta više energije.
Za jedan dan će biti spreman, i sa njim će pokoriti svet.
Zašto mi to govoriš?
Možeš upozoriti svet i svoje ljude kad budeš otišao kući.
Ali, kakvu odbranu imamo?
Nikakvu.
A, ako ostanem...
Šta big mogao da uradim da sprečim Zarenove planove?
Ništa sada, ali sutra ćeš možda imati šansu.
Ne mogu da čekam do sutra, brod mi polazi večeras.
Dimitrijuse.
Obuci ovu ribarsku odeću. Učiniće ti ukrcavanje lakšim.
Zbogom, Azore.
Neka te Bog čuva, sine moj.
Svi moji proračuni se svode na isti zaključak.
Moraš započeti osvajanje idućeg punog meseca.
Neće biti dovoljno vremena da dovršim kristal.
To je jedini datum kojem su zvezde naklonjene.
Biće spreman.
Neki čovek, Dimitrijus, želi da vas vidi, milorde.
Neka uđe.
Trebaće vam moja pomoć.
Zašto bi mi trebala pomoć roba?
Oprosti, jezik mi se spotaknuo - slobodnog čoveka?
Takođe sam ribar koji poznaje vodu i zemlju koju vi ne poznajete.
Mogu bezbedno navodite brodove kroz Stubove Herkulesa, u Skriveno More.
Mogu vam biti od velike koristi.
Zašto si iznenada promenio mišljenje?
Ostali robovi bi radije odabrali smrt, nego nas navodili.
Probao sam luksuz i razvio apetit za njega.
Tvoji prijatelji u tamnici će te nazvati izdajnikom.
Neka ih. Naći ću utehu u srebru i zlatu.
Pa?
Pogađamo se sa robom? Doneće nam katastrofu.
Oprosti našem plahovitom astrologu.
Nagodili sm se. Nastavi, Dimitrijuse.
Daj da vidim kako menjaš lik sveta.
Šta ti misliš, proizvođaču mapa?
Milord je svestan da nijedan od naših brodova
se nikad nije vratio iz Skrivenog Mora.
Mora da su nestali na Podmuklim Grebenima
u promenljivim strujama kod Stubova Herkulesa.
Mi, stoga, praktično nemamo
nikakvo znanje, samo nagađanja.
Ali, postoji dobra šansa da je ovo pouzdani pravac.
Kladim se da nijedan detalj nije tačan. - Saznaćemo uskoro.
Straža!
Psu izdajnički!
Izdajico! - Skonite ga.
Odvratni, prljavi izdajniče!
Prljavi izdajniče! Svinjo!
Smrdljivi izajniče!
Uzeo bih moju platu sada.
Naravno, Dimitrijuse.
Ovo je mali primer moje velikodušnosti. Možda će mi ponovo zatrebati tvoje usluge.
Nikada ne bih verovao ovom Grku. Laže čim otvori usta.
Komuniciraj sa zvezdama, Segenoi. Prepusti bitne stvari meni.
Verujem ljudim kojima je preče bogatstvo od časti.
Još jedno upozorenje.
Svakog dana merim lavu. Raste postepeno.
More uzavrelog razorenja je ispod Atlantide.
Kipi u grlu pospanog vulkana.
Čekajući početak kraja.
Kada je kraj, Azore?
Ubrzo nakon sledećeg punog meseca.
Ubrzo nakon što se Zaren i njegovi ratnici otisnu na more da pokore svet.
Šta ako Zaren bude kasnio?
Neće doći do osvajanja.
Milored Zaren vas očekuje s nestrpljenjem.
Trebao si da budeš ovde pre ovoga. Vidi!
Još jedno odlaganje.
Malo je vremena ostalo, a robovi postaju sve lenjiji.
Oni mi ne mogu pomoći. Ti možeš. Šta treba da uradim?
Ništa.
Ti, čovek mudrosti, sigurno znaš način.
Postoji ograničenje za ljudsku izdržljivost.
Ovi ljudi se dosegli to ograničenje. Moraju odmoriti.
Naš sveštenik ima izvrsno rešenje.
Zaista. Ja imam jedno još bolje.
Kapetane, isprati ih do vešala.
To će nadahnuti ostale. - Vešala nisu rešenje.
Slušaj čoveka koji je nekad bio rob.
Koje je tvoje rešenje? - Stavi me na čelo.
Šta bi onda uradio?
Postavio bih logor u blizini. Tamnica je predaleko.
Robovi su iscrpljeni pre nego što počnu sa dnevnim dužnostima.
Ukloni lance, baci bič, daj im pristajnu hranu
Besmislica. Zašto bih odobrio tako sulude zahteve?
Nemaš izbora.
Vrlo dobro.
Naravno, moje usluge nisu besplatne.
Okusio si moju velikodušnost.
Možeš se ponovo osloniti na nju.
Ali, ako ne uspeš...
Uspeću.
Budan sam, Ksandrose.
Ostali čekaju.
Oni veruju, kao i ja, da Dimitrijus ne bi izdao svoje prijatelje.
Svi smo voljni da ti pomognemo da sprovedeš svoj plan u delo.
Razmišljao sam.
Želeo bih da mogu da uradim nešto da ti pomognem.
Ne postoji ništa što možeš da uradiš. Ni bilo ko drugi.
Polako se širi, kroz volju i um.
Dok više ne budem bio čovek.
Na kraju, moram biti zatvoren s drugima.
Hajde, moramo da pođemo.
Želim da ti pomognem dok još mogu.
Sklonite klin. Požurite!
Dublje ga postavite.
Požuri, požuri. - Vulkan se budi.
Požuri, požuri. - Uništite kristal.
Požuri, požuri. - Pre punog meseca.
Požuri, požuri. - Pre nego što Zaren vidi.
Požuri, požuri. - Hajde, lava.
Uskoro, uskoro. - Neka kristal bude proklet.
Proklet, proklet.
O, ne. Požuri, požuri.
Želim da budem tvoja žena, Dimitrijuse.
Volim te.
Odvedi me daleko.
Ne mogu.
Tvoj brod nas čeka u tajnom zalivu.
Možemo da odemo i nikad se više ne vratimo.
Ogrešila sam se o tebe, znam.
Ne radi se o tome, Antilija, veruj mi.
O čemu onda?
Ne mogu da ti kažem.
Ne još.
U redu. Ostavi me za sobom, ako želiš.
Ali moraš odmah napustiti Atlantidu.
Čim budeš završio sa zadatkom, Zaren će te ubiti.
Moraću da rizikujem.
Molim Vas, pricezo, idite sada. Uskoro će svanuti, treba da odmara.
Veruj mi, Antilija.
Vulkan se budi. Radi više. Radi više.
Hajde, lava. - Požuri. Požuri.
Naši dani su odbrojani. - Još brže. Još brže.
Uništiti kristal. - Još brže. Još brže.
Tamo, tamo.
Ne, ovuda. Brzo, pokrijte ulaz.
Ne smeju da pronađu okno.
Eno su! Uhvati ih!
Sve ih ubij!
Ne dozvolite im da pobegnu.
Gde je Grk?
Ne može biti daleko. Nađite ga.
Oslobodite se.
Kraj je došao.
Do luke! Ukrcajte se na brodove!
Drske svinje!
Idu moju palatu! Sledite me.
O, ne!
Antilija!
Zarobljeni smo!
Nema izlaza tamo. Luka je zatvorena.
Ovamo. Ovim putem.
Prokletstvo.
Atlantida je nestala.
ali slobodni ljudi, mudri ljudi,
su preneli kulturu iz majke svih carstava
na sve četiri strane sveta.
Preveo: DARTANJAN
Preuzeto sa www.titlovi.com