www.titlovi.com
Možda živite u pomoćnoj zgradi.
A možda se kod kuće ne osećate kao kod kuće.
Možda tražite svoj veliki automobil.
I možda se nađete bez svoje prelepe kuće.
Bez svoje divne žene.
Onda se zapitate...
"Kako sam stigao dovde?"
Kako to obično biva, kako to obično biva.
Kako to obično biva.
Dobrodošli u Hajat Džeda.
HOLOGRAM ZA KRALJA
Trebaš mi bistar i nasmejan, Alane.
Obojica znamo da je jedini razlog što si dobio ovaj posao...
taj što si dobar sa kraljevim nećakom.
Zadužen si za projekat koji je ključan za kompaniju...
što stvar čini još ključnijom za tebe,
ali ti imaš više pitanja nego odgovora.
Ne osećam se baš najbolje zbog toga.
Nemam odgovore na neka pitanja...
zato što još nisam bio u Saudijskoj Arabiji.
Ne mogu napamet da pričam o izgledu zemljišta...
niti o načinu na koji kralj razmišlja.
Dugo nisi bio na terenu, Alane.
Ovo nisu dani Švina.
Više ne prodaješ bicikle deci.
Želim da budem siguran da znaš šta radiš...
i da ćeš sklopiti ovaj posao.
Ovo je prodaja.
Vršiš procene.
Praviš planove.
Onda odeš tamo i sve se promeni,
ali svakako uradiš prodaju.
Znam, žao mi je. Stigao sam kasno noćas...
i zaboravio sam da podesim alarm.
Ne brini, tek se pripremamo.
Sačekaj. Ljudi, zna li neko kako da Alan stigne dovde?
Možda bi trebao da iznajmi auto.
- Možeš li iznajmiti auto, Alane? - Snaći ću se.
- Recepcija. - Ovde Alan Klej. S kim razgovaram?
- Zovem se Edvard, gospodine. - Edvard. Odakle si, Edvarde?
- Džakarta, Indonezija, gospodine. - Džakarta!
Indonezija. Edvarde, šta misliš,
mogu li da iznajmim auto preko hotela?
Imate li međunarodnu vozačku dozvolu?
Ne, nemam.
Onda ne, mislim da to ne bi bilo moguće.
- Da li bih onda mogao da iznajmim kola sa vozačem? - Kuda biste?
Do Kraljevog Metropolisa ekonomije i trgovine.
Dobro jutro.
Oprostite.
- Jeste li Vi Alan Klej? - Jesi li ti vozač?
Vozač, vodič, heroj. Jusuf.
O, ne, ne, ne. Nisam ja šofer. Sedite napred.
Tu je voda, ako želite.
Jesi li siguran da će ovo čudo izdržati do tamo?
Vozim se u ovom čudu do Rijada svaki dan.
Nikad me nije ostavilo na cedilu.
Samo sekundu.
- Onda, sve je u redu? - O, ma ništa.
Morao sam da otkopčam paljenje pre nego što sam ušao u hotel.
- Zašto? - Da neko ne petlja sa žicama.
Misliš, da ne spoji žice i ukrade ga?
Ne, mislim da spoji žice da eksplodira.
Ne, ne. Nema veze s terorizmom.
To je zbog jednog tipa koji misli da mu trpam ženu.
Možda pokuša da me ubije.
Idemo.
- Znači, ja sam u kolima koja mogu da eksplodiraju - Ne, ne, ne, ne, ne.
Nema razloga za brigu.
Mislim da on zapravo i ne ume da tako ožiči auto.
Nije zajeban tip, samo je bogat.
Bilo bi jedino moguće da nekome plati.
Da ste Vi taj bogataš...
unajmili biste nekog da postavi bombu u auto...
nekome ko Vam trpa ženu, zar ne?
Jebi ga. Sad sam se i ja uplašio.
Kako god, Alane... Odakle ste?
Iz Bostona.
A, da, Boston.
Bio sam u Alabami. Jedna godina studija.
- Studirao si u Alabami? - Aha.
Zašto u Alabami?
Mislite zato što sam bio jedini Arapin u krugu od 1000 milja?
Imao sam plaćenu školarinu za jednu godinu u Birmingemu.
- Birmingemu? - Aha.
Meni se sviđa Birmingem.
Jeste li gladni? Hoćete da pojedete nešto?
Misliš da svratimo u restoran? Pa tek smo ušli u kola.
- Mogli bismo na jedno mesto u starom gradu. - Ne, žurim se, sećaš se?
O, kasnite? Ne, nisu mi rekli da kasnite.
Treba da idemo ovuda ako kasnite.
- Volite li Čikago? - Ne zimi.
- Ne grad, grupu. - Oh.
- Koliko traje vožnja? - Do KMET-a?
- Molim? - Kraljevog Metropolisa ekonomije i trgovine.
- Mi ga zovemo KMET. - Da, do KMET-a.
Znači tamo idemo?
Šalim se.
Treba nam oko sat vremena.
- Kada je trebalo da budete tamo? - Osam, pola devet.
Bićete tamo u podne.
Hoćete pepermint?
Ne?
Hej, znaš šta? Ne volim Čikago.
Oh. U redu.
Da vidim šta još imamo ovde, važi?
- Hej, a zašto idete u KMET? - Posao.
- Znači, građevina? - Ne, ja sam IT.
A, IT. Nadam se da znate da se tamo ništa ne dešava.
- Pa, još uvek ne. - Ne, nikada.
Ja sam svoj posao uradio. Držim prezentaciju tamo.
Punom parom.
Važi. Videćete sami.
Gle, metu pesak u pustinji.
Pretpostavljam da nisu sindikalci.
Mi ovde nemamo sindikalce. Imamo Filipince.
- Ah, gospodin Klej? - Da.
Očekivali smo Vas. Ja sam Sajed.
Sajed.
Selam alejkum.
Žao mi je što ste propustili prevoz.
Čujem da su u hotelu imali problema da Vas probude.
- Žao mi je što kasnim. - Kralj neće doći danas,
tako da će Vaš nemar proći bez posledica.
Je li moj Relijand tim ovde negde?
Ne, oni su u prostoriji za prezentacije.
- Pođite za mnom. Hoćete li soka? - O, hvala.
Gospodine Klej, dozvolite da Vam predstavim san našeg Veličanstva.
Ovde se nalazimo sada.
A ovo je grad godine 2025.
Sa najmanje 1,5 miliona stanovnika.
Tamo je luka.
Industrijska zona.
Univerzitet.
Poslovni centar.
Park za relaksaciju.
Veoma impresivno.
Moram da idem.
Izvolite, za slučaj da se ponovo uspavate.
Punom parom!
Očekujemo Vas u 15:00. Tamo, u glavnoj zgradi.
Tražite Karim Al-Ahmeda. On je Vaš glavni kontakt.
- Moj tim je tamo? - Da.
- U šatoru? - Da. Unutra ćete naći sve što vam je potrebno.
Pozdrav.
Eto ga.
Hej.
- Kejli. Brede. Drago mi je da vas vidim. - Alane.
- Rejčel. - Dobrodošli.
Onda, ljudi, kako vam je ovde?
Nije loše, samo ne možemo da uhvatimo Wi-Fi signal.
Tek nešto slabašno iz one velike pagode.
Mislim, iz poslovne zgrade.
- Jeste li ikome išta rekli? - Mislili smo da je bolje da čekamo Vas.
Pokušavali smo da pošaljemo mejl Karimu.
Karim Al-Ahmed. Imam sastanak s njim u tri.
- To je super. - To je uskoro.
Da, neće ići tako.
- Šta ako kralj dođe danas? - Neće.
Rekli su mi da neće.
- Pa, dobro. - Sreli ste ga ranije?
Kralja? Ne. Ne, ne, ne. Ja...
sreo sam se samo s njegovim nećakom,
a i to je bilo pre dosta godina.
- Tada je bio princ? - Da. Da, jeste.
Još uvek je.
Kako se zove zla riba?
- Nemam pojma. - Ribizla.
Vidite, kralj danas neće doći,
tako da možete da se opustite.
Možda bismo trebali da javimo firmi...
da su uslovi ovde nepodnošljivi?
Ne, Brede, trebalo bi da sačekamo da popričam sa Karimom Al-Ahmadom u tri.
Da li znate zašto nismo u onoj zgradi?
Pa, možda su svi prodavci tamo.
A možda smo prvi stigli.
Malo je čudno što smo iz Relijanda a drže nas ovde.
To je novi grad.
Nema pravila, a mi smo pioniri.
Gde ćemo jesti?
Dajte, ljudi. Mi smo u Kraljevini Saudijskoj Arabiji.
Tu su pustinje i kamile i šeici i šatori!
O Bože! Jeste li dobro?
Jesam. Zar ne znate?
Mene mogu ubiti samo zlatnim metkom.
Zlatnim metkom, kapirate?
Lorens od Arabije?
Ko?
- Pozdrav. - Zdravo.
- Kako se zoveš? - Zovem se Maha.
Maha. Super. Odakle si?
Zovem se Alan Klej.
Ja sam iz Relijand Grupe.
Imam sastanak u tri...
sa gospodinom Karimom Al-Ahmedom.
Žao mi je, ali se on zadržao u Džedi.
Neće moći da stigne danas.
- Zadržao se u Džedi? - Da, gospodine.
Rekao je da će biti ovde ceo dan sutra i da Vi kažete kad želite sastanak.
O, u redu, ali ja sam iz Relijand Grupe...
i mi se nalazimo u onom šatoru tamo.
Nemamo dobar Wi-Fi signal...
a on je ključan za našu prezentaciju.
Mislim da o tome treba da pričate sa gospodinom Al-Ahmedom.
- On je zadužen za prodavce u šatoru. - Jasno.
Bilo koje vreme sutra će biti u redu.
Sigurna sam da će se sve rešiti.
U redu. Hvala, Maha.
Ne znaš kako da platiš koledž? Prodaj kuću.
Koliko vremena treba da bi se prodala ova jebena kuća?
- Rubi, ne mogu da promenim... - Sereš!
Samo je prodaj, zaboga.
I onda plati obrazovanje svoje ćerke. Ti si odgovoran za koledž.
- Dobrodošli u Hajat Džeda. - Laku noć ljudi. Vidimo se ujutro.
- Halo? - Zdravo, Alane. Treba te Erik Rendal.
- Okej, super. - Kako to misliš, nije došao?
Pa, zadržao se u Džedi.
Sastanak je sutra, i bićemo u redu, siguran sam.
U redu, ali me nazovi odmah nakon tog sastanka.
- Imam Majka Vinstona na drugoj liniji. - Poveži ga.
Zdravo, Maco.
Zdravo, tata. Nadam se da je na putu sve u redu.
Ima li vrućine? I prašine?
To je šala. Šalim se.
Ovde je sve u redu. Ne baš skroz u redu.
Mama je zvala sinoć...
i htela je ono što stalno hoće...
da tebe okrivi za sve.
Meni ne smeta da izostanem sa koledža semestar ili dva.
Žao mi je, Maco.
Zapravo mi čini dobro.
Tata. U redu je.
Dobro mi dođe pauza da uštedim malo od napojnica.
Msilim, dobro mi ide.
Da, ali se nemoj navikavati. Ideš na koledž.
Slušaj, tata, verujem ti. Ne slušaj mamu.
Rekla je, "Šta će kog vraga u pustinji? Njegovi problemi su ovde. "
Rekla sam joj da znaš šta radiš,
a ona se ostrvila na mene zato što sam na tvojoj strani.
Kaže da sam ista kao ti...
ne vidim veliku sliku, nedostaju mi ambicije.
Uobičajeno sranje.
Mogao bi da joj dokažeš da nije u pravu, tata.
Dokaži joj da nije u pravu.
- Recepcija. - Ovde Alan Klej.
Da li je moguće naručiti pivo ili nešto slično?
Žao mi je, gospodine, ali je konzumiranje alkohola...
strogo zabranjeno u Kraljevini Saudijskoj Arabiji.
Da, naravno.
- Može li Dijet-Kola? - Dijet Pepsi?
Naravno, u redu. Hvala.
- Halo? - Hej, tata. Alan ovde.
Alan? Zvučiš kao da zoveš sa meseca.
Ne, ja sam u Saudijskoj Arabiji.
A šta radiš u Saudijskoj Arabiji?
Pa, zapravo je veoma zanimljivo, tata.
Ovde sam sa Rejlendom...
i nudimo kralju novi IT sistem.
Imamo izuzetnu opremu za telekonferencije...
i radimo prezentaciju pred samim kraljem.
To je trodimenzionalni holografski sastanak...
Znaš li šta ja ovde gledam na televiziji, Alane?
Ne, šta gledaš?
Gledam ovu stvar...
kako se ogromni most za Ouklend, Kalifornija...
gradi u Kini.
Možeš li to da zamisliš?
Oni prave naše jebene mostove.
Moram ti reći, Alane... Kada si odneo proizvodnju Švina u Kinu...
i kada je zbog toga 900 naših ljudi ostalo bez posla...
mogao sam da predvidim i sve ostalo.
Ima smisla kada si neki jebeni krvožedni direktor...
koji gazi po privredi zarad nekih sopstvenih ciljeva.
Tako to ide.
Ali mostovi? Nikad ne bih pomislio.
O, Bože, a ti si u nekoj tamo Saudijskoj Arabiji...
- Tata, prekida se veza. - ... i prodaješ holograme faraonima!
- Tata, jesi li tu? Prekida se. - E to je...
Prokletstvo.
Dođavola.
- Ponovo sam propustio prevoz. - Danas je moj slobodan dan.
Šalim se. Radim.
- Koliko ti treba? - Sedamnaest minuta.
Neka bude dvadeset tri.
Bio si u predvorju koliko, pet minuta?
Kakvu bi bombu neko mogao da postavi za pet minuta?
Otkud ja znam? Gledam iste emisije kao i Vi.
- Spremni? - Nema potrebe za još drame.
Ufff.
- Hej, volite li Electric Light Orchestra? - Volim.
Hej, ova džamija se vidi sa mog balkona.
Tamo se juče nešto dešavalo.
- Puno ljudi. - Aha, tamo vrše pogubljenja.
Misliš napolju, javno?
Da.
Hoćete da se vratimo i vidimo šta se sada dešava?
Ne! Ne.
Hej, mogu li?
Naravno.
Dobro jutro.
- Imamo li dobar Wi-Fi? - Jok.
U redu.
Zdravo.
Maha, šta se dešava?
Oprostite?
- Je li g-din Karim Al-Ahmed tu? - Bojim se da nije.
- Danas je u Rijadu. - Rekli ste mi da će celog dana biti ovde.
Znam, ali je sinoć promenio planove, žao mi je.
Da te pitam nešto, Maha.
Jesi li sigurna da nema nikog s kim mogu da pričam...
o našoj prezentaciji za kralja?
Bojim se da nema.
Gospodin Al-Ahmed je zaista Vaš primarni kontakt.
Doći će sutra. Garantovano.
Oprostite.
Žao mi je.
Vi ste novo lice.
O, zdravo. Treba da se nađem s nekim.
- Jeste li Vi Alan Klej? - Da, jesam.
Zdravo, zovem se Hana. Radim za Karima.
On neće biti ovde danas...
pa mi je rekao da se pobrinem za Vas.
Pa, drago mi je, Hana. Odakle ste?
Krenula sam da zapalim cigaretu. Hoćete li mi se pridružiti?
- Voda? - Molim Vas.
- Auh. - Znam.
Ovde živimo kao tinejdžeri.
Krijemo svoje poroke...
od senovite vojske roditelja.
- Oh! - O, Bože.
- Jeste li dobro? - U redu sam.
- Sigurno? - Da. Hvala.
O, to je...
U zavadi sam sa stolicama u ovom kraljevstvu.
- Sedite sa mnom. - Važi.
Tako je bolje.
- Znači, Vi ste u Rejlendu? - Od skora, da, jesam.
Nadamo se da ćemo obezbediti IT za grad.
Pokušavam da dokučim...
kada će kralj doći ovamo.
Nadam se da Vam nisu ništa obećali.
Pa, nisu. Ne, zapravo nisu, ali su me naveli da mislim...
da će naš proces biti ubrzan.
O, to bi bilo dobro za sve nas.
Kralj odavno nije svraćao ovamo.
Koliko odavno?
Pa, ja sam ovde već osamnaest meseci, i nije došao nijednom.
Kako je sa vremenskom razlikom? Jeste li se prilagodili?
Zapravo se osečam kao staklo...
koje treba razbiti.
Imate li pilule?
Ne. Ne! Mislio sam da će me streljati na carini.
Imam nešto za Vas.
- Da li vam je Wi-Fi dobar ovde? - Ovaj, da, ponekad.
Ali, znate, Wi-Fi nam je najmanji problem.
Izvolite.
- Maslinovo ulje? - To kažete svima koji pitaju.
Gucnite malo kada se vratite u hotel.
Prilično sam sigurna da će Vam razbiti staklo.
U redu, ekipo! Evo šta sam saznao.
Prvo... ništa novo u vezi hrane.
Drugo... i citiram, "Wi-Fi nam je najmanji problem. "
I treće... kralj će doći, samo niko ne zna kada.
To je sve što Vam je G-din Al-Ahmed rekao?
Nisam se ni sastao s njim. Nadam se da sutra hoću.
Onda, treba li da se spremamo danas?
Da. Otpakujte ostatak opreme.
Postarajte se da budemo spremni za šou.
Mislim da treba da očekujemo neočekivano.
- Alan je. - Treba Vas Erik Rendal.
Onda, jesi li se sreo s likom? Karimom Kakoonobeše?
Ne, ali sam se sreo s njegovim asistentom. Jako fina žena iz Danske.
Iz Danske? I?
Zaista ohrabrujuće. Mislim da ćemo startovati..
do sutra popodne.
- Dobrodošli u Hajat Džeda. - Hoćeš reći da kralj dolazi sutra?
- Zdravo, Alane. - Verovatno ne sutra...
ali je rekla da će g-din Al-Ahmed uskoro precizirati detalje.
Šta to treba da znači?
Alane, pola upravnog odbora me zove svakih 20 minuta.
Stiv Milligen je na vezi.
Isuse, moraš mi dati nešto uzbudljivije.
U redu.
Draga maco...
kažeš da je tvoja majka oduvek bila emotivno nestabilna.
To je samo donekle tačno.
Ko je od nas potpuno stabilan svo vreme?
Draga Maco...
iz ove nedotupavne hotelske sobe...
pet hiljada milja daleko...
pišem ovu ispovest...
i molim za tvoj oproštaj.
Napunio sam tvoj kratki život...
teretom i brigama...
a trebalo je da živiš bezbrižno.
Moja kazna za neuspeh...
je to što sam ovde, provdavac koji ide od vrata do vrata...
i nosi sa sobom sopstveni teret, ovu grbicu na leđima...
koja je ili bolest koja se sprema da mi proždere kičmu...
Tata!
...ili gnezdo paukova koji mi rastu pod kožom.
Tata!
Tvoja majka će u oba slučaja biti zadovoljna.
Prestani, molim te.
Prestani da pušiš, Maco.
Zato mi oprosti što nisam otac kakvog zaslužuješ...
i što ne mogu da stvorim dovoljno da bi pratila svoje snove.
Sve što mogu sada, i ko zna još koliko dugo...
jeste da se nadam da će se pojaviti prolaz...
kroz koji ću moći da se nekako provučem...
i ispravim sve.
- Jesi li slobodan? - Alane, zvučiš grozno.
Da te nije pregazila kamila?
- Možeš li me odvesti u KMET? - Pa naravno.
Da li to namerno propustaš prevoz...
da bi proveo više vremena s Jusufom, tvojim vodičem i herojem?
Koristiš previše reči.
Hej, voliš li rege?
Onda, gde si nabavio cugu, a?
- Molim? - Prepoznam mamurluk na daleko.
- Gde si je nabavio? - Radije ne bih rekao.
Šta, misliš da bi ugrozio svoj izvor?
- Misliš da je to smešno? - Mislim, da.
Ali, slušaj, danas ne treba da ideš u KMET.
Nema šanse da će kralj doći.
U Jemenu je.
- Jusufe, šta to radiš? - Hoću da se pobrinem za tebe.
- Ovde? - Da, nije daleko.
Kuda idemo?
Pa, rekao si da hoćeš da probaš pravu arapsku hranu.
Nisam to rekao.
Biće sve u redu. To je najbolji lek za mamurluk u gradu.
Hajde.
- To je bila ona. - Ko?
Žena sa kojom ne bih trebao da razgovaram.
Zove se Džamila. Divna devojka.
Prelepa, znaš?
Ali, nažalost, ne previše pametna.
Slatka, ali glupa kao tocilo.
Eto, udata je za starijeg tipa.
Taj stariji tip je jako bogat.
- Takođe je i malo čudan. - Čudan?
Mislim da je nekakav međunarodni svinger.
Šta to znači?
Mislim da odlazi u Evropu i upražnjava seks s dečacima.
Znači da je gej?
Gej? Ne. Misliš da to znači da je gej?
Kako god, pre nekoliko nedelja ona počinje da mi šalje poruke.
U početku je to iz dosade, ono, "Šta radiš?"
Bla, bla. Ali, u zadnje vreme poruke postaju seksi.
Da on vidi bilo koju od tih poruka, ja bih bio mrtav.
Ona bi izvesno bila mrtva.
Znači, ona tim porukama ugrožava svoj život?
- Ponovo ona. - Zašto tako pričaš s njom?
- Kako to misliš? - Prosto gugučeš.
Kao da ti je devojka.
Slatka je, znaš?
- Treba da razgovaraš s njim. - Šta? Ne.
- Ne, ne, ne. - Moraš da sedneš s njim...
i da ga pogledaš u oči...
i da mu kažeš da nisi imao ništa s njegovom ženom.
- Pošto nisi, zar ne? - Ne, ništa. Nikad.
Moraš mu reći.
Tako će znati da govoriš istinu.
Pogledaš ga u oči.
Jer, da mu krešeš ženu...
ne bi smeo da mu izađeš na oči.
Veruj mi. Samo ćeš tako rešiti situaciju.
Alane, tvoja leđa. Šta je to?
Skinuo sam krastu. Je li gadno?
Hoćeš li kod doktora?
Alane, gde si ti? Zašto nisi ovde?
- Zato što se danas ništa ne dešava. - Zašto ne?
- Kralj je u Jemenu. - Sranje.
- A gde si ti? - Kod doktora.
- Jesi li bolestan? - Ne, nije ništa. Bez brige.
- Biću u redu. Bez brige. - Okej, u redu.
- Ali ne zaborav... - Moram da prekinem.
Pričaćemo ujutro. Zdravo, Eriče.
- Gospodin Klej? - Da.
Ja sam Dr. Hakim. Uđite..
Jeste li Vi nešto uradili s ovim?
- Malo sam istraživao. - Čime?
- Nožem za odreske. - Pokušali ste da se ubijete?
Ne.
- Uzimate li nešto? Prozak? - Nisam u depresiji.
Bio sam radoznao.
- Pokušavao sam da vidim... - Imate manju infekciju.
Onda, šta je ta stvar?
Pretpostavljam da je samo lipom.
To nije loše?
Pa, ako je lipom, to je samo izraslina, kao cista.
- Znači da je... - Benigna.
- Sigurni ste? - Ne, da bismo bili sigurni, trebamo...
da istražimo još malo.
Nekako je previše blizu kičme...
- i nije mi dobro u zadnje vreme. - Nije Vam dobro?
Nespretan, usporen, nedostaje mi energije.
- Možete li biti određeniji? - Ne znam...
mislim da sam se izgubio.
Snaga i određene sposobnosti.
- Na primer? - Uvek sam jako dobro...
pojednostavljivao stvari.
Smirivao i stišavao komplikovane situacije i stvari.
Znači, osećate da je ova izraslina razlog...
za gubitak tih sposobnosti?
- Malo verovatno, zar ne? - Rekla bih da je malo verovatno.
Trebalo bi da uradimo biopsiju da bismo bili sigurni.
- Biopsiju? - Da, i da je pošaljemo u laboratoriju.
Super.
Ovo Vas stvarno brine, zar ne?
Mnogo me toga brine.
U redu, možete se presvući.
I meni se isto desilo pre nekoliko godina...
kao stezanje u grudima.
Kada sam radila EKG...
bila sam sigurna da će pronaći šum na srcu...
ili neku aritmiju, ili nešto što će objasniti zamor.
I?
I, nije bilo ničeg.
- Štata. - Zaglavili smo s našim glupim dobrim zdravljem.
Dođite ponovo u nedelju...
i pogledaćemo rezultate, u redu? - U nedelju?
- Naš vikend je petak i subota. - Ah, da. U redu, u redu.
- Hoćete li Vi biti ovde u nedelju? - Da.
- Vidimo se, gospodine Klej. - Hvala Vam.
Žena doktor, a?
- Odakle je? - Ne znam.
- Ali je bila Saudijka? - Da, mislim da jeste, zašto?
Nemamo puno žena lekara...
tako da je prosto neverovatno da si odmah naleteo na jednu.
- Je li nosila veo? - Jeste, hidžab.
I bio si sam sa njom?
Zanimljivo, zanimljivo.
Hej, u koje vreme sutra?
Ućuti.
Dobrodošli u Hajat Džeda.
- Alan je. - Hej, Hana ovde.
- Dobro, a Vi? - Nisam pitala kako ste.
- Mislio sam da treba da znate. - Okej.
- Jeste li već legli? - Ne, zašto?
- Večeras je zabava u ambasadi. - Danskoj ambasadi?
Ime, molim.
Soren Kjerkegard.
Grad?
Kopenhagen.
Vodka.
Tražim Hanu.
Oprostite.
Hej, gde ste?
Nemam pojma. Gde sam?
Hajde da napravimo grešku.
Okej.
Čini se kao da imate plan. Cenim to.
- Toliko Vas uzbuđujem? - Žeo mi je. Divni ste.
Ne mogu se osloboditi činjenice da sam malo pripit...
i da sam na podu...
garderobe danskog ambasadora...
sa prelepom ženom koju zapravo ne poznajem.
Biste li se uvredili da pokušam nešto drugo?
Ne bih se uvredio...
ali radije nemojte.
- Ovo je frustrirajuće. - Jeste.
Šta onda mislite da treba da radimo?
Hoćete da Vam ispričam stvarno dobar vic?
- Hej, voliš li Elvisa Prislija? - Ne! Ne!
Molim? Da.
- Da? - Da, samo ne sad.
Znaš, taj tvoj raspored spavanja počinje da me zabrinjava.
Sinoć sam imao jako uvrnuto veče.
- Je li? Šta... - Ne mogu da pričam o tome.
- Zašto ne? - Obećao sam da neću.
O. U redu, naravno. Da.
Šta se desilo?
Hej, jeste li dobro?
Jesmo.
Šta se desilo s klimom?
Jednostavno je stala.
Spavamo oko sat vremena, oprostite.
Ima li šanse da se kralj pojavi danas?
Ne, danas je u Rijadu.
U redu, znate šta? Dosta mi je.
Idem tamo, i vratiću se s nekim odgovorima...
u vezi klime, i hrane, i Wi-Fi-ja.
I makar nekom naznakom vremenskih okvira.
Au, Alane, odakle dolazi takav ispad?
Ne znam, Rejčel.
Ali obećavam da ću ga upotrebiti na dobrobit svih.
Dobro jutro.
Zdravo.
Zdravo, Maha. Kako si? Je li Karim Al-Ahmed tu danas?
Bojim se da nije.
A hoće li dolaziti danas?
- Mislim da neće. U Nju Jorku je. - U Nju Jorku?
- Šta je sa Hanom? - Hanom?
Dankinja, radi ovde.
- Ja... - Biću u redu. Hvala, Maha.
Oprostite. Mogu li Vam pomoći?
Tražim Hanu, konsultantkinju iz Danske.
Bojim se da je u Rijadu danas. Mogu li ja pomoći?
Alan Klej. Ja sam iz Relijand Grupe.
Karim Al-Ahmed.
Karim... Karim Al-Ahmed?
- Niste u Nju Jorku? - Ne, nisam.
Oprostite, g-dine Klej, ali moram da idem...
na sastanak, a već kasnim.
Zašto mi se ne pridružite...
i možemo usput da porazgovaramo?
Kuda?
Na ono gradilište. Tamo se grade stanovi.
Sastajem se sa jednim od arhitekata.
- Recepcionerka je rekla da niste tu danas. - Oprostite, ona je nova.
- Bili ste ovde protekla dva dana? - Ne.
Lepo.
- Hoćete li da vozite? - O, ne.
Molim Vas. Izvolite.
Budite uvereni, nijedan ponuđač...
nam nije važniji od Relijand Grupe.
Lepo je to čuti.
- Ali, ima poteškoća. - Recite.
Ne možemo da pripremimo prezentaciju.
- Zašto? - Zato što smo u šatoru.
Žao mi je, ali to je dezignirana zona za prezentacije.
- Treba nam žičana veza. - To je nemoguće.
Onda nam bar treba dobar Wi-Fi.
To ćemo srediti. Šta još?
Klima uređaji ne rade.
Moj tim je u agoniji.
- Odmah ćemo to rešiti. - Šta još?
Kako da se hranimo? Do sada smo kupovali hranu u hotelu.
Nakon ovog vikenda, svakodnevno će vam se dostavljati hrana.
Još nešto?
Koliko dugo ćemo čekati kralja?
Skrenite levo ovde.
- Danima? Nedeljama? - Ne mogu da znam. Ne znam.
- Mesecima? - Nadam se da ne.
Vau.
Vidim da i Vi mora da vozite sportski auto u Americi.
Ne, ne, ne.
To je privilegija za izvršno rukovodstvo.
Nekad smo organizovali privatne trke u Teksasu.
Kada ste radili za Švin?
Da.
Imao sam Švin bicikl kada sam bio dete.
- Zaista? - Da.
Živeo sam u Nju Džersiju oko pet godina.
Onda smo kasnije na fakultetu imali kao zadatak proučavanje Švina.
Zanimljiv period.
Ovuda.
Švin se pravio u Americi...
Ralej u Engleskoj, italijanski bicikli, francuski.
Neko vreme ste imali pravu međunarodnu konkurenciju.
Imali ste izbor među veoma različitim proizvodima...
različitih nasleđa, odzivnosti, tehnika.
- Toga više nema. - Šta se, po Vama, dogodilo?
- Mislio sam da ste to proučili. - I jesam.
- Švin je prešao u Kinu. - Jeste.
Mogli su da prave naše bicikle mnogo jeftinije i mnogo brže...
i tada je izgledalo da je to dobra ideja. - Ali nije bila?
Očigledno je da nije.
Naučili smo ih kako da naprave dobar, solidan bicikl.
Prihvatili su taj nauk i počeli da prave sopstvene bicikle.
- Sada oni vladaju tržištem. - Zato što ih prodaju u bescenje.
Jednostavno uzimaju različite nalepnice...
i stavljaju ih na potpuno iste bicikle.
Napravljen je u istoj fabrici negde u Aziji...
kao i svi drugi brendovi tamo, i sada je Švin samo jedan od njih.
Da li ikada mislite da je moglo biti drugačije?
- Ja, lično? - Bili ste u upravnom odboru Švina...
kada se to dešavalo, zar ne?
Mislite li da je postojao način da kompanija preživi?
U Americi, mislim.
Bilo je komplikovano.
Da li znate da već ima ljudi koji žive ovde?
- Stvarno? - Da.
Treba da pogledate jedan od stanova.
Ja? Zašto?
Provodićete vreme ovde u implementaciji IT plana, zar ne?
Pa, hoću. Ako dobijemo posao, hoću.
Oprostite.
Zadržaću se nekoliko minuta.
Samo napred, to je na petom spratu.
Liftovi još uvek ne rade.
Pođite stepeništem, nije daleko.
Pozvonite na vrata 501.
Tamo je čovek, Hasan, on će Vam sve pokazati.
Brzo ću Vam se pridružiti.
- Gospodin Klej, pretpostavljam. - Hasan?
Jako mi je drago. Izvolite.
Karim Al-Ahmed me pozvao. Izvinjava se, morao je da ode.
Otkačio me?
Ne bih znao. Rečeno mi je da Vas odvezem.
Čaj?
Ili nešto jače?
Imate li hladno pivo?
Naravno.
- O, hvala Vam. - Nema na čemu.
Znači, Vi stvarno živite ovde?
Ne, ovo je prodajni prostor. Ja živim na spratu.
Kako ide posao?
Iskreno, prilično naporno.
Baš šteta.
Ni od koga ne dobijamo čvrste garancije.
Šta je sa onim restoranima koje promovišete u prizemlju?
Kada će se oni otvoriti?
To je blef.
Nismo prodali nikakav prostor tim kompanijama.
Dobrodošli u Hajat Džeda.
Selam alejkum?
Jusufe...
- Mislim da doživljavam šlog, ili tako nešto. - Alane?
Gospodine Klej, ne spavajte. Pogledajte me.
Jeste li pili? Pričajte sa mnom.
Bićete u redu.
Kao što sam rekla, zaglavili ste sa svojim glupim dobrim zdravljem.
Šalite se?
Šta mi se dogodilo?
Nisam mogao da dišem. Prepao sam se.
Mislim da je strah sve i pokrenuo.
Kako to mislite?
Ti simptomi su obično indikator...
onoga što nazivamo napadom panike...
što obično dovodi do fizičkog sloma...
a čemu sigurno nije pomogao Vaš džet-leg.
- Hoću li ići u zatvor? - Ne, niko ništa nije video, mislim.
- Vi jeste. - Da.
Zar niste u obavezi da prijavite da sam u posedu nezakonitih derivata?
Ne, ali mislim da ne biste trebali da ovo pijete.
Loše utiče na Vas.
Imamo bolje piće u Džedi.
- Imam jedno pitanje. - Da?
- Šta radite ovde? - Zvali ste me.
- Stvarno? - Da, radila sam noćnu.
Upravo sam završila operaciju.
Hvala.
Alane! Alane.
Jusufe.
- Selam alejkum. - Alejkum selam.
- O, Bože, i tebe sam zvao. - Zabrinjavaš me.
Žao mi je. Jusufe, ovo je Dr. Hakim.
- O, hvala Bogu. - Odmarajte.
- Pokušajte da odmarate preko vikenda. - Hoću, hvala.
- Šta se dešava? - Na šta misliš?
Šta ova Saudijka radi sama s tobom usred noći?
Ona je moj lekar.
Znaš li da je to apsurdno?
Ti i saudijska žena lekar.
- O čemu pričaš? - Možda je udata.
- Sigurno ima decu. - Jusufe!
Za ženu poput nje je puno toga na kocki.
Jusufe, prestani. Koji ti je vrag?
Nemam ništa sa svojim lekarom.
Oprosti, Alane.
- Oprosti. - Jesi li u redu?
Čuo sam neku buku ispred svoje kuće.
Ustao sam iz kreveta.
Video sam tri čoveka kako stoje kraj prozora.
Zamalo sam se usrao u gaće.
- Muž? - I njegovi krvnici, da.
Samo su stajali tamo, to je sve.
- Moram da odem iz grada. - Da odeš? Gde?
U očevu kuću u brdima. Tamo me neće naći.
To je moje rodno selo. Tamo će mi svi paziti leđa.
Naoružani smo, i te stvari.
Žao mi je zbog stvari koje sam rekao.
Koliko ima do tamo?
- Voliš li Rašida Al-Madžeda? - Nije loš.
To je moj nećak, Salem. I on ide.
- Ovo je moj nećak Salem. - Hej. Selam.
On je unuk druge žene moga oca.
- A šta si ti? - Ja sam treći sin njegove treće.
Moj otac ima četiri žene.
Dobrodošao u KSA.
Zaboravio sam na to.
Izvini. Znaš već ko.
Šta znači ono, "Izlaz Ne-muslimani"?
Jusufe?
- Molim? - O, sranje.
- Šta se dešava? - Promašio sam izlaz.
Prestanite. Hej, prestanite!
Šta se dešava?
Tebi nije dozvoljeno da uđeš u Meku.
To je sveta zemlja. To je samo za muslimane.
- Molim? - Zaboravio sam.
Stvar navike. Uvek idem ovuda.
Hej, hoćeš da te prošvercujemo kroz sveti grad?
Daćemo ti ogrtač. Možeš da prođeš.
Ako nas zaustave, samo izgovori svoj omiljeni stih iz Kurana.
- To je ta čuvena džamija? - Al-Haram, da.
Al-Haram. Vau.
Ustvari, možeš li da je ne gledaš?
Da, naravno.
Da, oprosti.
Žao mi je.
O, sranje.
Šta znači kada to uradiš?
- Kada tako podigneš prst? - To znači "Daće Bog".
- I to pomaže? - Prekida raspravu.
Panduri.
- Selam alejkum. - Alan.
Alan.
- Zdravo. - Hoćeš li s nama?
Ne, razgledaću okolinu, u redu?
- Selam. - Selam.
- Treba li Vam prevoz? - Ne, ne, hvala.
Krenuo sam u šetnju.
Slikate?
Da, mesto je predivno.
Posmatrao sam Vas odozgo.
- Puno slikate. - Da, pretpostavljam.
- Amerikanac? - Da.
Sve te slike... Radite za CIA-u, ili tako nešto?
Samo honorarno.
Ništa stalno.
- Alane! - Oprosti.
Izvini.
- Mislili smo da si kidnapovan. - Ne, bio sam...
Prelepo je, samo sam šetao.
Šta je s ovim puškama?
Zapravo sam to hteo da ti pokažem.
Ova je pripadala mome dedi.
- Jako je lepa. - Jeste.
Vidiš, i mislio sam da znaš ponešto o puškama.
Svojevremeno sam bio solidan strelac.
Hoćeš li večeras s nama u lov na vukove?
- Vukove? - Da.
Gde? Ovde?
Da, u zadnje vreme vukovi ubijaju ovce, i sprema se lov.
Tražimo sve koji umeju da pucaju.
Stvarno si rekao ovom liku da radiš za CIA-u?
Ne, on me pitao da li radim za CIA-u.
Rekao sam mu da povremeno radim honorarno za njih.
Zašto bi rekao tako nešto?
Bila je to šala. Šalio sam se.
- Pitao me...to je bilo smešno pitanje. - Njemu nije smešno.
Sad treba da ga ubedim da nemaš veze sa CIA-om.
Kako da to izvedem?
Pa, da radim za CIA-u...
sigurno to ne bih rekao prvom koji me pita.
- Rukuj se s njim. - Molim?
Rukuj se s njim. Rukuj se s njim.
- Nisi to trebao da kažeš. - Znam.
- Ljudi ne vole takve šale. - Shvatio sam čim sam rekao.
To je kao da se našališ da imaš bombu, a prolaziš kontrolu na aerodromu.
Da, i ja sam na to pomislio.
Hajdemo u lov, važi?
Tamo je rastrgnuta zadnja ovca.
- Jesi li bio u vojsci? - Ne.
Moj otac je bio.
- Gde? - Bio je dobrovoljac u Koreji.
- Ali ti nisi hteo da ideš u vojsku? - Ja? Ne.
- Zašto ne? Nema dobrih ratova? - Upravo tako.
Ali bi se borio u Drugom svetskom ratu?
Išao bih, ali bih gledao da izbegnem Pacifik.
- A da si sada mlad? - Jusufe, zašto sva ta pitanja?
Razmišljaš da odeš u vojsku?
- Možda. - Ne, nemoj. Nemoj.
- Zašto da ne? - Ne, treba da ideš na koledž...
i da ga završiš, i da imaš neke opcije u životu.
Ovde nema opcija, Alane. To ti je jasno.
Onda idi odavde.
Radije bih da ostanem i učinim stvari drugačijima.
To nije ništa. To su samo ovce.
Hej, Alane. Da li bi se borio za nas?
Borio za vas kako?
Niko neće napasti Saudijsku Arabiju.
Neće, znam. Radoznao sam. Zanimaju me pojedinci.
Verovatno. Mislim da imamo puno ljudi...
koji su spremni da se bore i podrže druge ljude koji hoće da budu slobodni.
Amerikanci vole razlog.
Znači, ako započnem ovde demokratsku revoluciju, ti bi me podržao?
- Znači, to planiraš? - Ne, samo pitam. Da li bi?
- Naravno. - Kako?
- Pa, ne znam. - Da li bi poslao trupe?
- Ja lično? - Ne, znaš na šta mislim. SAD.
Poslali trupe? Nema šanse.
- Vazdušnu podršku? - Nikako. Ne.
- Iznenadni napad? - Ovde? Ni teorijski.
A lično? Da li bi lično došao da me podržiš?
- Da. - To je bilo brzo.
- Siguran sam. - Lud si.
Vratiću se.
Dobrodošli u Hajat Džeda.
Hoćeš li... hoćeš li me čekati ovde?
Znači, čekaćeš?
Gospodin Klej?
- Da? - Uđite.
Molim Vas.
Zbunjen sam. Zar dr. Hakim nije tu?
O, ne. Nije tu danas.
Ali imamo ovde rezultate Vaše biopsije.
- Sedite, molim Vas. - Da.
Našli smo neke pretkancerozne ćelije.
- Pretkancerozne? - Da. Trebali biste da to uklonite.
Da uklonim šta?
Lipom, celu tu stvar, i to što pre.
Možemo to uraditi ovde. Nije ništa komplikovano.
- Kada bi to bilo? - Može li sutra?
Zdravo.
- Šta radite ovde? - Oprostite.
Oprostite. Žao mi je.
- Vau. - Alane.
- Šta si uradio? - Jesi li primenio mito ili ucenu?
- Imamo jak i stabian signal. - Hrana je fenomenalna.
- Probali smo da te dobijemo. - Bio sam van grada.
- Šta god da si uradio, upalilo je. - Glavni si, Alane.
- Onda, jesmo li spremni? - Samo sekundu.
- Hej, Dejve. - Hej, Brede.
Kako je?
Izvinite.
- Evo ga. - I ovde. Malo je niska rezolucija, ali...
- Čekaj da podesim ovo. - Bolje je.
Eto te! Pokaži mi odnos pokreta.
- Ovo bi trebalo da je tvoje lepo lice. - Aha.
- Ovde je moj zaklon. - U redu.
Hajde da proverimo stabilnost projekcije svojim omiljenim objektom..
Lagano i fino.
Onda, hoće li se stvarno desiti danas?
Veliko mi je zadovoljstvo, Vaše Veličanstvo.
Vaša kraljevska Visosti, uvaženi članovi...
kraljevske porodice.
Vekovima već, posao se sklapao...
na isti način na koji su se sklapala i prijateljstva.
Kulture i jezike je odvajala
tek dužina pružene ruke.
U Bostonu, Masačusec,
vaši prijatelji iz Relijanda razvili su
novu tehnologiju...
za virtuelne susrete globalnih razmera.
Dozvolite da vam demonstriramo.
Hej, Alane. Nazdravlje.
Možete bacati drvlje i kamenje...
ali me hologrami ne mogu povrediti.
Alane, Erik je na vezi.
Sjajan posao, Alane. Svaka čast.
Sad samo da držimo palčeve da se ne zagrcnu od našeg budžeta.
- Svi su oduševljeni. - Da, i uskoro ćemo znati.
Možda bismo trebali da proslavimo. Treba li Vam prevoz?
Mislim da bi trebao da ostanem sa svojim timom.
Da, u redu.
Jesi li ti anesteziolog?
- Zdravo, g-dine Klej. Kako ste danas? - Dobro sam, hvala.
Dobro. Ovo je dr. Vei iz Kine...
i njegov asistent.
- Oni će mi pomagati pri zahvatu. - Dr. Vei iz Kine.
- Zdravo. - Dajte oznake i antiseptik.
- Zdravo, g-dine Klej. - Zdravo, dr. Hakim.
Žao mi je što nisam stigla na vreme.
Nisam mislio da ću Vas ponovo videti.
Sada ja preuzimam. Trebalo bi da anestetik već deluje.
- Je li dovoljno toplo? - Jeste.
- Hvala. - Skalpel.
Sve vreme operacije ću Vam pričati šta radim...
ali bi Vam možda bilo lagodnije...
kada biste mislili na nešto sasvim drugo.
Na dobru osobu. Na lepo sećanje.
Možda nešto lepo što očekujete.
U redu.
Sada ću prići zahvaćenoj oblast...
i napraviti mali rez pored otekline.
"Nije obraćao pažnju na seosku decu i sav opčinjen...
mislio je na Božićno veče. "
- Stvarno će ti se dopasti. Samo slušaj. - Ne, tata.
- Obećao si. - Stvarno je super vic.
Molim?
Sada sam napravila sve neophodne rezove...
i možda osetite neznato trzanje dok budem vadila cistu.
- Lepa si. - Šta radite ovde?
- Brine me puno stvari. - Biće sve u redu.
Evo je.
"Draga dr. Hakim.
Nadam se da će Vas ova poruka zateći u dobru.
Vaša veština je jako brzo presudila onoj cisti.
Želim da Vam ponovo zahvalim.
Osećam ponovni nalet energije nakon operacije...
i već sam uspeo da tu energiju...
uspešno prenesem na druge.
Jedina kvaka je u tome što sada nemam ništa...
čime mogu da pravdam svoje probleme.
Ta mala izraslina je bila razlog svemu, a sada je nema.
Ipak, mislim da sam Vam duboko zahvalan.
Alan Klej. "
"Dragi g-dine Klej, iako je bilo...
malo teže nego što sam očekivala, operacija je bila jednostavna.
Obično, saznanje da ne umiru od malignog tumora...
podigne raspoloženje većini ljudi,
ali Vi niste poput većine ljudi, zar ne?
Dr. Zara Hakim. "
"Draga dr. Hakim, moje raspoloženje je zaista dobro,
možda čak i predobro.
Osećam blagu vrtoglavicu Ne znam zbog čega.
Mislim da imam neobičnu novu izraslinu na leđima.
Nisam lekar, ali mi se čini da je u pitanju gumena rukavica.
Postoji li šansa da vam je jedna ostala?
Ponekad ljudi ostave nešto poput rukavice...
u nekome ko im se dopada...
u nadi da će vađenje biti prilika...
da ga ponovo vide.
Vaš Alan. "
"Dragi Alane, možda i jesam ostavila nešto.
Verovatno sunđer?
Ili zalogaj užine koju sam jela tokom operacije.
Mislim da moram da te vidim ponovo.
Možda van bolnice?
Ne bi trebalo da zabrinjavamo tvoje osiguravajuće društvo.
Zara. "
"Draga Zara, to je jako dobra ideja.
Da budem iskren, nemam pojma kako se to radi u KSA.
Mislim, kako se g-din Alan klej susreće sa dr. Zarom Hakim...
izvan bolnice.
Nadam se da nije neumesno da te pitam za savet. "
"Doći ću po tebe u sredu u podne.
Napisaću tvoje inicijale na kartici...
i staviti je u vetrobran. "
- Kako si danas? - Divno, super. Kako si ti?
Jako dobro. Vode?
- Moram da se izvinim. - Zbog čega?
Zbog onog dana. Povredio sam tvoju privatnost.
To su bile nepredvidive okolnosti.
- Izgledala si zabrinuto. - I bila sam.
Imam pravnih teškoća sa svojim mužem.
Razvodimo se. Ružno je.
Tog jutra sam se upravo vratila iz suda.
Je li sada sve sređeno?
Mislim da će uskoro biti.
Na žalost, to je u njegovim rukama.
- Misliš, pravno? - Da.
Razvod je komplikovan u ovoj zemlji.
Komplikovan je u svim zemljama.
Vožnja će trajati više od sat vremena.
Dok stignemo tamo...
znaćemo jedno o drugom sve što je bitno.
- U redu. - Imam decu.
- Pretpostavio sam. Imam i ja. - Pretpostavio si?
Pa, možda ne pretpostavio. Pretpostavio sam da je verovatno.
Pomislila sam da si nešto procenio po mojim bokovima.
Znaš, neki ljudi mogu da zaključe po načinu na koji žena hoda.
Ne, nisam toliko pametan.
Pa, sada su tinejdžeri. Žive sa mnom.
Kako se zovu?
Ranija, ima 14 godina, Mustafa, njemu je 15.
Pokušavam da sprečim da postane drkadžija poput svog oca.
Šta savetuješ?
- Priča li ti išta? - Jesi li ti išta pričao svojoj majci?
Budi negde sama s njim. Vodi ga na kampovanje.
Ne mogu da vodim sina na kampovanje. Mi ovde ne idemo na kampovanje.
Mi ne živimo u Mejnu.
- Koliko dece ti imaš? - Jendo. Ćerku.
Kit. Ima 21 godinu.
- Da li ti išta govori? - Da, govori.
Ali nisam siguran...
- U vezi čega? - Da li joj pomažem.
Da li te ponekad zove bez naročitog razloga?
- Da. - Znači da si dobar.
Šta misliš da bi naša deca rekla na sve ovo?
Na šta misliš? Na tebe i mene?
- Veliki sudar kultura? - Pretpostavljam.
Molim te. Tek nas nit razdvaja.
Vidiš, i ja tako mislim.
Tako i jeste.
- Vau. - Da.
Daj mi svoj sako.
Hvala ti.
Čudna stvar u kući na plaži.
Svi žele da budu negde drugo.
Grozna je, zar ne?
Moj brat kupuje slike gde god da ode.
Ukus mu je nikakav.
- Vreme za plivanje. - Vreme za plivanje?
Idemo na plivanje. Obući ćeš kostim mog brata.
- Spreman? - Spreman.
Idi. Ja ću za tobom.
- Izvini.
Oprosti.
- Nisam htela da te uplašim. - U redu je.
Moram da zaronim. Komšije.
Moram da te upozorim. Obučena sam kao ti.
Ako nas neko vidi kako ronimo, misliće da smo dva muškarca.
Samo leđa u muškim kupaćim gaćicama.
Razumeš li?
Vau.
Da.
Šta sad?
Duboko udahni, a onda polako ispuštaj dah.
Prošlo je puno vremena.
Da. I meni je.
Koliko dugo?
Ne znam.
Ne znam ni ja. Jedva da se sećam.
Imam jednu priču.
Mislim o njoj otkako smo pričali o tvom sinu.
Ispričaj mi, molim te.
Moj otac i ja smo
išli na kampovanje nekoliko puta.
- Opet kampovanje? - Priča nije o kampovanju.
Bilo mi je jedanaest ili dvanaest godina.
Jednom me je odveo u Nju Hempšir.
Bilo je hladno,
jer je prethodne nedelje padao sneg.
Otišli smo u nacionalni park.
Parkirali smo se i otšetali duboko u šumu.
Hodali smo bar četiri sata.
Skoro da je zašlo sunce, pa smo stali.
Nigde nikakve civilizacije na vidiku.
Znaš, mislio sam da je tako planirao,
ali je bilo jasno da je i sam tek ukapirao gde smo,
i da nema šanse da ćemo se vratiti pre mraka,
a preko noći ćemo se zalediti od hladnoće.
Da ne pominjem vukove i medvede.
- Vukove i medvede? - Da.
Upitao me je, "Šta da radimo, sine?"
Shvatio sam da je u pitanju nekakav test...
pa sam počeo da razmišljam o svim mogućim izviđačkim veštinama...
i na kraju sam rekao: "Da napravimo sklonište?"
Onda smo počeli, i na smenu smo rezali i vezivali granje.
Napravili smo savršen zaklon.
Sakupili smo borove iglice i posuli zemlju njima.
Onda me on pita, "Alane, šta nam sad treba?"
I znao sam. Trebali su nam igla i konac.
Ili selotejp.
Za šta?
Da napravimo vreću za spavanje od svoje odeće.
Rasekli smo svoje jakne i zalepili komade...
tako da smo dobili veliku i široku vreću.
Spavali smo u njoj, u svom dugom donjem vešu.
- U istoj vreći? - Da.
Moram ti reći, kada smo se smestili...
bilo nam je stvarno toplo.
Niste zapalili vatru?
Nismo imali vatru. Samo jedan drugog.
A ujutro?
Ponovo smo skrpili svoje jakne i otišli kući.
Dobro je.
Hej, Kit.
Pišem ti da bih ti javio da ću odložiti...
svoj povratak u Sjedinjene Države...
i da ne znam na koliko dugo.
Posao zbog kojeg sam bio ovde u Džedi nije prošao.
Konkurencija iz Kine je ponudila istu tehnologiju u kraćem roku...
i u pola cene.
Nije trebalo da budem iznenađen...
ali eto, bio sam iznenađen.
Zato, Kit, deo naših života koji se odnosi na novac još nije rešen...
ali radim na tome.
Dobio sam ovde novi posao, i jako je dobro plaćen.
Čak dovoljno da te vrati u školu od sledećeg semestra.
Nastavi da veruješ, Kit, pošto ja verujem u tebe.
Snažna si, i mlada, i imaš vremena.
Ja više nisam mlad, ali ti moram reći...
da u mom životu postoji sila...
koja čini da se pnovo osećam snažnim.
I osećam da imam vremena.
Mora da ima vremena.
Oči, uši i prste pozajmio MidnightCaller
Preuzeto sa www.titlovi.com