www.titlovi.com
PREVOD I OBRADA Esmir Tahirović – HeadBurn3r.
To, mala! Gili, izlazi ovamo!
To! -To! -Idemo, mala, čekaju nas ribice!
Brže! Do daske! -Zabava! -Brže!
Bravo, Džejk!
OTMICA
Dame, stigli smo. -Spremite se za žurku. -Da!
Stigli smo!
Nejtane.
Stari, lud si. -Da, jesam.
Dobro si? -Dobro sam. Idemo.
Vidi. -Čoveče.
Gili! -Vraćam se odmah.
Dobar kvalitet. Sviđaju ti se? -Hvala, super je. -U redu je.
Dvesta dolara, čoveče. -Stari, to je kriminal.
Ne, cena je poštena. Pravim nabolje lične karte u Pensilvaniji.
Znaš šta? Stavi to na prijavi za fakultet.
Čoveče! Ne verujem koliko ste staromodni.
Moram vas ubaciti malo u ilegali... -Pazi. Dolazi ovamo. -Evo ga opet.
Dolazi. -Ćao, Karen. -Ćao, Nejtane.
Pazi. -Šta da pazim? Ti si na mene naleteo.
Bili! Ozbiljna sam! Slušaj me, Bili!
Hajde.
Stvarno?
To je bilo zanimljivo. Idemo da se napijemo.
Svaki put!
Čekajte! Obaveštenje! Poklon od mog tate.
Karte na sedišta za poznate za utakmicu "Pirata".
Stari, pijem za to. -Za sjajnu noć, društvo! -Hajde! -To!
Budi se. Ko god da si, moraš da ideš. Roditelji mi dolaze sa sat vremena.
Devojke požurite, ubiće me roditelji.
Ne moraš da mi pomažeš u prikupljanju ovoga.
U redu je. Bar to mogu. -Ako te moji roditelji vide,
naljutiće mi se. -Da, kao i moji.
Odličan trenutak.
Stavi te rukavice. Budi se.
Ne verujem da me teraš da se borim mamuran. -Želiš da piješ kao čovek?
Da vidim možeš li da se boriš kao čovek. Hajde, počni! Udari me.
Udari me! Nije ovo igra "ringe raja". Udari me.
Rad nogu!
Moji muškarci.
Ruke gore! Hajde!
Ovo je sranje. -Kazaću ja tebi šta je sranje.
Sranje je kada se napiješ da ne možeš da se braniš.
Ne možeš da paziš leđa.
To je sranje, sine.
Kevine! -Šta je?
Mora da ti je sad drago što si sinoć izlazio.
Samo što nije isti početak i završetak, zar ne?
Ovo ja zovem zabavom.
Hoćeš da me udariš, Nejtane? Naljuti se, ne gubi kontrolu.
Razmisli, koristi glavu. Koncentriši se.
Klinč? To je sve?
Tvoja mama jače udara. Pokaži nešto. Spor si!
Hajde. Koncentriši se!
Koristi glavu, Nejtane. Misli!
Pokaži nešto, inače gubiš. Hajde!
Mislio sam da boksujemo. Govorio si da onaj koji završi borbu je pobednik.
Izgledam li kao da sam završio?
Hoćeš da igramo bez pravila?
Onda, pazi koga si razbesneo.
Ustaj! Nije jak udarac, Nejtane.
Šta je? Koristi bes. Razmisli. Kontroliši se.
Šta ćeš da uradiš? Ne možeš da me udariš, šutneš. Šta ćeš?
Ma daj! To je sve? Moraš da me guraš.
Plesaćeš ceo dan? Uradićeš nešto? Dobar udarac. E ovo sam čekao.
Veći sam, ali možeš da me savladaš. Hajde!
Sačekaj stare dane. -Momci, momci!
Kevine! -Imaš me! Dovrši me! Udari...
Dosta! -Šta? Samo vežbamo. -Kao da ćete da se poubijate.
Dobro smo. Je li tako, Nejte?
Bravo, sine.
Gospode, smrdiš na pivo.
Mogu li da se okupam?
Ne želim da me pozovu i kažu da si udario sa motorom. -Nisam ja vozio.
Bio si vani celu noć. Nisi zvao. Od sada imaš zabranu izlaska za nedelju dana.
Ozbiljno? -Da.
Zašto? Ne veruješ mi? -Posle onog sinoć, ne baš.
Jesi li ti čuo za ono: "Poverenje moraš zaslužiti"?
Nije bio na jogu.
Kaži mu. -Imao si joga časove? -Mama me povela. -Ozbiljno?
Sledeći dan je imao bolove.
Zašto me nisi pitala?
Zar moram za sve da te pitam?
Ne. Ako veruješ u tajni život u ovoj kući, ja ne znam za to.
Tvom tati treba joga. -Ima on preča posla.
Baš ti treba joga. -Za šta je dobra?
Reci mi kako to ide?
Koristilo bi ti. -To će se desiti kada počnem da se bavim košarstvom.
Nejtane, ti počisti sto.
Hajde. Mama je kuvala, a ja sam radio ceo dan.
Šta si ti radio? -Tako je.
Važi.
Sve si bolja, znaš li?
Svaki put, Bili! -Sve zbog tebe, Karen!
Jesi li razmišljala? -Samo o fudbalu misliš.
Ako ti je dosta ovoga, onda beži odavde! -Otići ću.
Ti si u srednjoj, Karen. Mogu da imam koju hoću.
Šta gledaš ti, čudaku?
Ponekad se osećam kao čudak.
Živim kao i svi.
Ali unutra se osećam drugačije.
Kao stranac svog života.
Ili dok doručkujem sa roditeljima, pitam se:
"Ko su ovi ljudi?" -Zar ne misliš da se svi tako osećaju dok rastu?
Da li svi idu kod psihijatra?
Nemaju svi probleme s nesanicom, impulsivnošću i besom, Nejtane.
Koristio sam vašu tehniku.
Sinoć se onaj tip istresao na mene,
a ja sam imao ogromnu potrebu da pređem preko ulice i prebijem ga.
Ali suzdržao si se.
Da. Ostavio sam bes po strani. Smirio sam se. Nije vredelo.
Sjajno, Nejtane. Shvataš li da bi imali ovu raspravu
na sudu za maloletnike, pre godinu dana?
Napreduješ.
I dalje imam snove.
Kada je bio poslednji?
Pre dve noći. -Nešto novo?
Uglavnom isto. Vidim ženu kako stoji.
Počinje da mi peva, mislim da je uspavanka. Onda počinje napad.
I onda kraj.
Nejtane, neki snovi su bazirani na stvarnost,
dok su drugi samo način mozga da suzdrže strepnju,
tako što je guranju duboko u podsvest.
Nije to uvek loše. -Zar ne želi većina psihijatara da
iskopaju ovakve stvari?
Ja nisam većina psihijatara.
Vreme je isteklo.
Želim ti lepu nedelju, Nejtane. -Hvala ti.
Mislim da si pobedio. -Definitivno.
Vi ste obojca kreteni.
Ne znam kako me ubediste da dođem u rvački tim.
To je bila tvoja ideja. -"Zabavno je, Gili."
Znate šta? Verovatno je zabavno kada vi pobeđujete,
ali da vam kažem, nije zabavno kada gubite.
Hajde, Nejtane. Napred!
Obori ga!
Drži ga dole, pobeđuješ.
Drži ga! -Gotovo!
Da, naravno. Lako je kada se tip samo okreće oko tebe.
Daj bre, nije se ni borio. -Možeš li ti da ga pobediš? -Verovatno.
Postaješ neki privatni vojnik?
Idem na privatne časove pucanja 3-4 puta nedeljno. Nevin sam. Šta ću drugo?
Istina.
Evo nas opet. Ti je pogledaš.
Ona u tebe. Sviđate se jedno drugom. A i dalje niko ne napravi prvi korak.
Skupi hrabrosti i kreni, brate.
Kao da te strah da popričaš s njom. -Nije.
Ne želim na čas. -Uradi nešto. -Dobro.
Gledaj.
Ćao.
Karen. -Odlično.
Samo tražim da uložite malo truda da stvorite u sebi iluziju da nešto učite,
i da imate neku količinu samopoštovanja, kao na primer, trenutno predajem lekciju.
Zove se socijologija. Nauka o društvu, ljudima. Sem vas.
Izabraćete jednu od tema na ekranu kao temu za vaš rad od 10 strana.
Imajte na umu da će ovaj vaš rad uticati 75% na vašu ocenu.
Da, znam, znam. Životi su vam uništeni.
Znate li šta će g. Majls uraditi za vas?
Dodeli ću vam partnera,
kako bi naučili da delite odgovornost i vaš rad.
Ernesto, ti ćeš raditi sa Suzan. Nejtan sa Karen.
Gili, ti ćeš sa Šonom. Ladislav sa Muhamedom.
Romeo, Julija.
Ćao, gđo Harper. -Ćao, kako si?
Neću da radim ceo rad za tebe. Shvataš to?
Shvatam.
I dalje voliš igrice.
Kada si poslednji put bila ovde?
Imao si krevet sa spratom.
Da vas poslužim nešto, ili želite još jastuka da sedite na podu? -Mama.
Dobro. Hoćete li da vam ostavim vrata ili da ih zatvorim? -Zatvori ih, molim te.
Dobro.
Trebali bi da počnemo.
Piše da 2.300 Amerikanaca nestane svaki dan.
Našao sam sajt za izgubljenu decu.
Piše im visina, težina, godište, omiljena hrana, medicinski karton.
Pogledaj.
Gde su poslednji put videti. Ljudi sa kojim su se družili.
Sve.
Da.
Poslaću ti adresu.
Je li istina da si se razbudio u donjem vešu na onoj zabavi?
Ma neko zezanje. -Da. -Ne vredi da objašnjavam.
I pantalone su bile na meni. Da.
Pomislio sam da će me tvoj dečko napasti sinoć.
Nije mi dečko.
Šta si mu rekla, pa se onako brzo povukao?
Rekla sam mu da ćeš ga prebiti k'o konja
i da ćeš ga osramotiti pred svima, ako ne prestane tako da se ponaša.
Kako znaš da bih ga isprebijao? -Koliko dugo živimo kao komšije?
Vidi ovo.
Šta je?
Našla sam sajt koji pokazuje slike kako bi ta nestala deca mogla da izgledaju.
Ako prepoznaš osobu, klikni na sliku iz njihovog detinjstva.
Vidi ovog! -Džejson Statam postaje Džastina Bibera.
Ozbiljno! Sledeći.
Rajan Sikrets postaje... -Lejdi Gage.
Sledeći.
Met Dejmon postaje...
...ti.
Ne liči na mene. -Ne. Imaš pravo, baš ne liči.
Ovo dete je preslatko.
Hoćeš li mi poslati adresu tog sajta? -Da.
Moj ujak dolazi da me proveri, jer mi roditelji nisu u gradu.
Kada nameravaš da počnemo da radimo?
Šta misliš da dođem za sat? -Da, da, super. Ćao.
Čudno.
Odvojićeš mi hranu.
Martin i Lorna Prajs?
Šta je bilo?
Gde si krenuo? -Šta?
Dođi. Jesi zaboravio da imaš zabranu?
Nejtane. Rekla ti je majka da dođeš ovamo.
Šta je bilo? Ideš kod Karen? -Da, zbog rada. -Kakvog rada?
Na sajtovima. Mogu li? -Moraš večeras da ga uradiš?
Mora biti gotovo? -Da. -Radi škole? -Radi škole.
Radi škole. -Da. -Još ima zabranu.
Domaći. -Dobro.
Brzo. -Razumem. -Vrati se na večeru.
Dogovoreno. -Ćao. -Ponašaj se lepo.
Naš mali dečko. -Ne verujem da sam mu dopustila da ide.
Bože, Karen. Sećam se bila je dete. Sad je nekako zgodna.
Ona je slatka. -Slatka, mislio sam ljubazna.
A on je dobar momak. -Da.
Vidim da ličite, ali mislim da ovo nisi ti, Nejtane.
Dobro. Reci mi zašto. Kao prvo, ovo dete ima tri i po godine.
Zar ne izgledamo svi slično u to doba? -Da, ali imam istu bradu.
Slučajnost. -Dobro. Objasni ovo.
Dobro. Ista majica. -Ne samo majica.
Mrlja na levom ramenu.
Izvoli, pogledaj.
Jebote.
Kontakt preko veze.
Stiven Prajs.
PLAŽA BRAJTON, NJUJORK
Zovem se Merisa.
Merisa? -Nejtan.
Mislite da ste videli Stivena Prajsa?
Moguće. Možeš li još nešto da mi kažeš?
Gde se nalazite g. Harper?
PRETRAGA POKRENUTA
Ne shvatam.
Zar ne misliš da je čudno što želi tvoju adresu?
Zašto je važno gde smo? Možda im samo pomažeš.
Sumnjivo mi je, Nejtane. Ne izgleda mi ispravno.
Zar ne misliš da bi trebao da popričaš sa roditeljima?
LONDON, ENGLESKA
G. Kozlov. Hteli ste da vam odmah javim ako se neko upeca na sajt.
Ako neko sazna, bićeš u nevolji, jer je možda verovatno lažna optužba.
Onda ću ja biti u nevolji, jer sam i ja umešana.
Zar nije čudno?
Možda je sve ovo greška. -Možda si usvojen.
Ostavljen na prag. Nikada ne znaš.
Da sam usvojen, zašto bi moja slika bila na sajtu za nestale?
Bolje pitanje bi bilo, ali stvarno, ko su ljudi što žive u tvojoj kući?
Moraš da učiš. Jasno?
Lažiranje. Promena vremena. Ja i tvoja mama ćemo ponekad spavati.
Ti ćeš rukovoditi. Naši životi će zavisiti od tebe.
Opasno je napolju. Okean je opasna stvar.
Šta ti je to?
Izgubio sam vozačku. Treba mi ovo za novu.
Stvarno je to? -Da, šta bi drugo?
Ne praviš lažnu ličnu kartu? -Ne.
Šta se dešava? -Ne znam, mora da ludim.
Roditelju su mi isuviše dosadni da bi bili psihići. -Nikada ne znaš, brate.
Ovo si ti sa dve godine. Tri.
Pet.
Lepo, lepo.
Stan' malo.
Vidiš ovu sliku kada si imao pet?
Da, zašto? -Čudno je isečena. Tanka linija kod nečijeg ramena.
Očigledno ubližena, kao da neko nije želeo da bude na ovoj slici.
Imaš li još slika kada si bio mali?
Te su pod znakom pitanja. -Ne baš.
Samo mnogo drugih gde sam sâm.
Par slika sa porodicom dok si bio mali je sve?
To je sve što sam našao.
Nejtane, ja imam milion zasramljujućih porodičnih slika.
Dovoljno da povratim. A ti mi kažeš da imaš samo dve?
Šta sad nećeš ni da se pozdraviš? -Ćao.
Tinejdžeri.
Ćao, drugar.
Šta gledaš to?
Tvoju majicu dok si bio mali.
Jesi li mi ti majka?
Ti si moj sin.
Ne razumeš, dušo moja. Komplikovano je. -Odgovori!
Jesi li mi ti majka?
Ne, Nejtane, nisam.
Hteli smo da ti kažemo, ali nismo mogli.
Hajde, reci mi. Sve.
Kevin je deo ovoga. Moram da idem.
Ne sudi nam odmah, ne znaš.
Volim te. Ti nas činiš porodicom.
Volim te i ti si moj sin. Ništa to neće promeniti.
Nemoj.
Žao mi je.
Nemoj da me mrziš.
Idem da zovem tvog tatu.
Da? -Čujem da si istraživao...
Karen, istina je. Mama mi je priznala.
Šta? Bože, mora da ludiš. Dolazim odmah.
Dobro, uđi na zadnja vrata.
Žao mi je.
Gđa Harper? -Da. -Kako ste? -Dobro sam.
Mi smo istražitelji iz odeljenja za maloletnike.
Radi se o vašem sinu Nejtanu. Imamo par pitanja za njega.
Možemo li da uđemo na kratko? Stani, stani.
Kevine!
Gde je? Reci nam gde je.
Nećete mi uzeti sina!
Ko ste vi?
Kreni. Ja ću naći dete.
Mara.
Beži, Nejtane! Odmah! Ne, sine, beži.
Nemoj da staješ!
Karen.
Ulazi u kuću.
Biće u redu. Bićeš dobro.
Nećeš ni osetiti. Baš šteta, zar ne?
Ko si ti? Ko si ti? Kaži mi! Kaži mi!
Nejtane, stani. -Ubio si mi roditelje!
Stani. Kazaću ti šta treba da znaš.
Ne umirem samo ja. Bomba je u rerni. -Šta?
Bože!
Roni!
Hvala, gdine. Prijatno.
Je li opasno? -Ne znam, boli. -Vodim te u bolnicu.
Potreban nam je doktor. Ima li nekog? Treba nam doktor.
Halo? Halo? -Policija. Zbog čega zovete?
Upravo su mi ubijeni roditelji.
Mislim da i mene jure. -Gde ste, gospodine?
U bolnici sam. Bolnica braće Vaser.
Ali moji roditelji su ubijeni u ulici Klirvoter Drajv 2009.
Sačekajte. -Da sačekam? Kako to mislite?
Klirvoter Drajv.
Policija kaže da domaćina nije bilo za vreme nesreće.
Kasnije više informacija. -Nejtane?
Nejtane, jesi tu? -Da. -Jesi dobro?
Malo se tresem, ali... Čekaj. Kako mi znate ime?
Zovem se Frenk Barton. -Radim za CIA. -CIA?
Zašto pričam s njima? -Moram da znam jesi li dobro?
"Jesam li dobro?" Upravo su mi ubili roditelje
ispred očiju. -Jesi li pričao s nekim posle incidenta?
Sem Karen Marfi? -Ne. -Super. Ne pričaj ni sa kim.
Ostani gde si. Ubrzo će doći dva čoveka da te nađu.
Jedan će nositi crvenu košulju. Pomoći će ti.
Nejtane, moraš da mi veruješ. -Poverenje mora da se zasluži.
Nejtane? Nejtane? -Zašto pričam sa CIA?
Jesi li dobro? -"Jesam li dobro?"
Upravo su mi ubili roditelje ispred očiju.
Da?
U bolnici braće Vaser su. Oko deset minuta odavde.
Jedan od doktora će te pregledati uskoro.
Hoću da vidim uživo svaku kameru iz bolnice.
Stavi ovo.
Šta?
Dr Benet? Šta radite ovde?
Nemam vremena da objasnim. Moramo da pobegnemo odavde.
Stavi ovo, stani iza mene. Sakrij lice od kamera.
Kakve ti veze imaš sa ovim? -Ja sam prijatelj tvog oca.
Otac mi je upravo ubijen. -Pričam ti o pravom ocu.
Čekaj. -Šta? -Karen.
Nema vremena. Došla sam zbog tebe. -Ne ostavljam je.
Već su ovde.
Stigli smo. -Gde su kamere?
Ćao. -U redu je, ona je... -Nije važno, idemo. -Da.
Tražim ova dva tinejdžera. Moj nećak i njegova devojka.
Brže.
Hajde.
Levo! Na izlaz! Levo!
Unutra smo. -Gde si Nejtane? -Gde je? -Ovamo.
Mrzim balone.
Imamo metu.
Vidimo metu. Garaža – drugi sprat.
Stanite!
Meta beži ka zapadu. Novi, sivi "be-em-ve".
Krenuli smo za njima. -Pratite ih. -Gospodine. -Šta?
Program je dobio novi rezultat. Pogledajte.
Možeš se pozdraviti sa svojom penzijom, Džeri. -Nejtane.
Imaćeš vremena da ih žališ, ali trenutno moraš da se sabereš.
Ko si ti zaista?
Agente Brok, meta je krenula ka jugu.
Ja sam jedan od tvojih čuvara, Nejtane. Tu sam da te pazim.
Kao što su bili Mara i Kevin. Umrli su štiteći tebe.
Ovo je šašavo. Zovi policiju, radi nešto...
Već sam zvao. Zvao sam policiju iz bolnice, javio se neki iz CIA-e.
Frenk Barton. -Barton? Radim za njega. -Šta? -Radila sam.
Ne možeš da mu veruješ. Nas četvoro je znalo tvoj identitet.
Mara, Kevin, ja i Barton. Dvoje je već mrtvo.
Dok ne dođem u kontakt sa Martinom, Barton je nepouzdan.
Meta krenula ka zapadu, kod mosta.
Izvoli. 4-3-1-1 Klarendon bulevar.
Stan broj 2, Virdžinija. Zapamti adresu.
Idi tamo i čekaj da te neko kontaktira. -Šta? Treba da čekamo nekoga?
To je dogovor sa tvojim ocem, u slučaju da se nešto ovako desi.
Ko mi je otac? Pravi roditelji? -Ona je već čula dovoljno.
Šta? -Ozbiljna si? -Odmah baci tu odeću.
Agente Brok, razgledamo koordinate ponovo. -Za manje od 20 sekundi,
bićemo kod blage krivine, one pre mosta. Usporiću dovoljno da iskočite.
Iskočimo? -Njihov domet pokrića će biti smanjen.
Deset metara niz reku. -Dr Benet ovo je suludo. -Petnaest sekundi.
Zapamti, ne veruj nikom sem Martinu Prajsu i Polu Razmusu.
Ja ih ni ne poznajem, trebaju mi odgovori.
Tražiš odgovore ceo život, nisi znao šta da pitaš. Možeš ti ovo, Nejtane.
Imaš deset sekundi da otvoriš ta vrata.
Posle skoka ću im odvratiti pažnju. -Ne znam mogu li ovo.
Pet sekundi. Pusti devojku, bolje ti je sam.
Gde onda da idem ja? -Veruj mi.
Udahni. -Skačite! -Biće dobro. -Sada!
Spremna? Skači!
Bežite odavde!
Jedan bedni policajac? Samo to možeš postići?
Nemoj da izgubiš to dete. -Radimo na tome, šefe.
Hajde. Idemo.
Moramo ući u reku. -Zašto? -Pratiće nas. Ovuda.
Pazi gde gaziš.
Ovamo.
Je li Nejtan Prajs u autu? Hoću potvrdu!
Sedi. Smiri se.
Ostani ovde. Odmah se vraćam. Sačekaj.
Hajde.
U redu je.
Plakao si dok si spavao.
Sanjao sam o... -Znam.
Ne moraš da izgovaraš.
Moram da te odvedem kući. -Nejtane, ne mogu kući.
Bićeš sigurna tamo. -Neću biti! Nismo ni ovde sigurni!
Nigde nismo. -Hajde, idemo.
Gde ćemo? -Kreći. Ne mogu da se vratim tamo. Shvataš li?
Roditelji su mi u Italiji, a i da su kući ne bi mogli da me zaštite.
Šta će da urade? Da zovu policiju ponovo?
Ko god da su i šta god da žele ovi ljudi, oni jure mene, ne tebe.
Mislim da će te ostaviti. -Stvarno misliš tako?
Ili razmišljaš o onome što ti je terapeut rekao?
Šanse su ti bolje ako si sam. -Ne, naravno da ne.
Odjednom svi oko mene umiru, Karen.
Moramo da ostanemo zajedno, Nejtane. Kome ćemo da verujemo, sem nama dvoje?
Hajde.
Evo poslednjih informacija o poslednjoj misiji Martina Prajsa.
Pre deset dana, Martin Prajs je nabavio vrlo vrednu informaciju.
Lista od 25 šifrovanih imena,
političara i obaveštajnih službenika, koji su prodavali državne tajne.
Lista je ukradena od ovog čoveka – Nikole Kozlova.
Bivši srpski agent tajne službe. Sada, nezavisni trgovac informacija i špijun.
Želi to nazad. Jako. Juče se desio napad na kući gde
je Martinov sin Nejtan živeo. Dva naša tajna agenta su ubijena.
Napadači su bili unajmljeni profesionalci.
Svi tragovi vode ka Nikoli Kozlovu.
Martin Prajs je najvredniji tajni agent agencije.
Čuvanje njegovog sina Nejtana je naš prioritet.
Kako je Kozlov pronašao Martinovog sina? Sumnjamo da je saznao za njega
pre par godina putem sajber napada.
Od taj put varao je sa lažnim sajtom za nestale osobe.
Jedna od zamki je na kraju upalila. Nejtan Prajs je od velike važnosti.
Kako to?
Ako Kozlov dođe prvi do deteta nas, uzeće i Martinovu listu.
Šta treba da znam, a ti mi to ne govoriš?
Dečak nam je umakao sinoć uz pomoć iskusnog špijuna, Džeri Benet.
Auto joj je bilo prazno kada smo stigli. Nema nje, ni dece.
Frenk.
Sredi ovu situaciju pre nego što se pogorša.
Možete li da nas odbacite do Virdžinije? -Upadajte.
Moramo da radimo ko psi, Frenk. -Gde je, bre, Martin?
Poslednji kontakt je bio u Pešavaru, pre dva dana. Nestao je od taj put.
Najbrže bi se vratio za... -Oko trideset i šest sati,
ali koliko nam je ostalo da nađemo ovo dete.
Prati devojku, njegove prijatelje. Prati sve sa kim je ikad progovorio.
Javi svim stanicama u inostranstvu. Neka vide šta je sa Nikolom Kozlovim.
Ako ne mogu da ga pronađu, onda je verovatno već ovde.
Da bi mogli i njega da dodamo na listu problema.
Klerendon avenija. To je ta ulica.
Ima li koga?
"Lorna Prajs. 1-7-9-3-7 Kalvari put."
"G-3-7-7."
Šta je to? -Znam ovu ženu. -Ko je ona?
Mislim da mi je ona majka.
Ovo mora da je stan Martina Prajsa.
Pozvaću mog ujaka. Da mu kažem da sam živa.
Halo? -Ujka Dena? Izvinte, mora da sam pogrešila broj.
Karen? Karen Marfi, jeste li to vi? -Ko je to?
Onaj ko želi da pomogne tebi i Nejtanu. -Kako mi znaš ime?
U opasnosti si, Karen.
Tu su i drugi ljudi koji vas traže.
Ko je to? -Nejtane? Slušaj, pronaći ćemo vas.
Ne možeš da se sakriješ. Za tvoje dobro... -Idemo.
Deca.
Hvala.
Moguće je da je ova adresa stara 15 godina.
Znaš da su šanse da nađeš tvoju mamu tu...
Znam, ali to je sve što imamo.
Ovo je stara adresa. Pogledaj brojeve.
G-3-7-7.
To joj je broj zemljišta.
LORNA ELIZABET PRAJS (1961 – 1995)
Znaš šta je čudno?
Nikad nisam poznavao nijednu majku.
Ona koja me odgajila, nisam imao pojma ko je,
ili šta je žrtvovala za mene.
I Lorna Prajs.
Bila je samo lica iz sna. Sada ima ime.
Ali i dalje je ćorsokak.
Nejtane, možda nije.
Ovo cveće je sveže. Ja ću rešiti ovo.
Ćao. -Ćao. Kako vam mogu pomoći?
Moj brat i ja smo u pravo sa groba naše majke
i videli smo da neko nedavno stavio cveće.
Možete li nekako da vidite ko ih je poslao?
Mnogo smo putovali da bi došli. Može li nam učiniti tu malu uslugu?
Dobro. Ime? -Lorna Prajs.
Cveće je iz Omahe, Nebraska. Od gospodina P. Razmusa.
Izgleda da će biti stalna pošiljka.
Imaš li adresu toga?
Program je dobio dojavu na ime Lorna Prajs.
Došla je iz kompjutera sa groblja Kalvari.
Groblje Kalvari. -CIA je poslao tim iz Pitcburga.
Dr Benet je rekla da možemo da verujemo Polu Razmusu. Moramo da ga pronađemo.
Želiš da voziš do Nebraske? -Ne, bili smo predugo u ovom autu.
Moramo da ga se rešimo. -Šta onda?
Nećemo proći pored osiguranja. Znaju naša imena, naša lica.
Znam, imam drugi plan.
Tuskarora Pajk. Put 15. Blizu si njih.
Stari. Došli su neki tipovi da mi postavljaju pitanja.
Morao sam da se iskradem. Ovo je neka zajebana stvar.
Jesi li doneo ono što sam ti tražio?
Tri različite lične karte iz tri različite države.
Da, može. -Karen. Gledao sam ti slike sa "Fejsbuka".
Stavio sam onu sa sportskog okupljanja prethodnog meseca,
jer si izgledala lepo na njoj. Može i ona sa plaže... -Ova će biti dobra.
Hvala, Gili. -Ništa.
Idemo. Nije sigurno za nikog od nas.
Žao mi je za tvoje roditelje.
Ako mogu bilo šta da učinim za tebe, ako ti treba novac ili...
Dobro smo.
Vidimo se, Gilli. -Hvala. -Vidimo se.
Javi kada ga budeš uhvatio.
Dođite ovamo, molim vas.
Hvala. Uživajte u putu.
Uživajte.
Dobra stvar što traje samo jednu noć.
Sećaš li se leta kada su naše porodice bile na jezeru Kanadota?
Posle osmog razreda.
Na vikendici, kada nismo išli da se provozamo čamcem.
Da. Sećam se.
Pomalo.
Kada smo se vratili u školi te godine, zašto me nikada nisi pitao da izađemo?
Ne znam.
Mislio sam da je leto, leto.
Hoćemo li da poginemo, Nejtane?
Ne.
Neću dozvoliti.
Šta? -Bolje je nego u osnovnoj školi.
Zato što znam šta radim.
Nema ni proteze.
Trebali bi da uzmemo hrane.
Da. Umirem od gladi.
Ja ću otići.
Dobro.
Kucnuću dva put pre nego što uđem. -Važi.
U vozu sam, idemo južno od grada. -Odlično.
Idemo ka stanici Sinsinati. -Čekaćemo vas na sledećoj stanici.
Tako sam gladna.
To će mu se svideti.
Umukni!
Reci mi u kojoj je sobi.
Ne, ne.
Lepi prsti.
Koja soba? Odmah!
Još ćemo se igrati, a?
Mališa.
Hajde, Nejtane! Koristi bes. Razmisli, kontroliši se.
Hajde, Nejtane! Uradi nešto! Izgubićeš!
Šta možeš? Koncentriši.
Razmisli.
Hajde.
Pazi.
Sačekaj, moram da odmorim.
Dobro.
Stvarno je Martinovo dete.
Nisu mogli daleko pešice. Opkolimo ih. Završimo ovo.
Nisam shvatao do sada. Svi ti treninzi, rvanje, sparingovanje.
Pripremao me je, za ovaj trenutak.
Pre par dana smo bili samo par srednjoškolaca.
Sad kao da smo odavno to prevršili. -Jer i jeste tako.
Vidimo metu. Ide južno putem 51.
Mali! Odustani!
Nejtane!
Zašto bežiš? Pogledaj.
Peri li neko pištolj u tebe? Ne pretimo ti.
Ako ste stvarno CIA, kako je moje pravo ime? -Nejtan Prajs.
Stiven. Stiven Prajs. -Stiven ti je srednje ime.
Raspravljali su o tome, ali tvoja mama je mislila da je Nejtan bolje.
Kako znaš? -Bio sam u bolnici noći kada si se rodio, Nejtane.
Šta želiš? -Za početak bi da se sklonim ovog blata.
Bežali ste koliko, oko 22 sata? Mora da ste gladni.
Šta mislite da vam kupim hamburger i milkšejk?
Mora da ste bili gladni.
Karen, mogu li nasamo da ostanem sa Nejtanom?
Agent Burns će ti pomoći oko tih rana.
Sigurno imaš mnogo pitanja. -Ko je ubio moje roditelje?
Misliš Maru i Kevina? -Da. -Zove se Nikola Kozlov.
On je nezavisni špijun. Kao...
Kao moj otac? -Da. Kozlov radi za negativce. Martin je...
Bio jedan od nas. Dr Benet ga je trenirala.
Kao i Lornu.
Čija je bila ideja da me daju u
hraniteljstvo, ili kako god?
Kada ti je majka umrla... Nismo znali sigurni hoće li Martin odati informacije.
Nije mogao da odgaja dete. Shvatio je to.
Rekao sam mu da ću se pobrinuti za tebe.
Da bi Martin mogao da nastavi sa svojim poslom. -A taj posao je?
Nezgodan je svet, Nejtane.
Ljudi kao Martin i Kozlov su samo dve strane istog novčića.
Slušaj, mali. Svet u koji si upao nije videlo mnogo ljudi.
Video si neke tajne. Mi ovde vodimo učtiv rat.
Ne radi se o mecima, bombama, granicama ili teritorijama.
Ovaj rat se vodi zbog informacija. Nule i jedinice, Nejtane.
Podaci. A to Kozlov želi. -Šta hoće on od mene?
Martin je nedavno ukrao nešto vredno od Kozlova i on to želi nazad.
Ako Kozlov uhvati tebe, to će staviti tvog oca u teškoj poziciji.
Zašto bi moj otac odjednom početi da brine o mene?
Nejtane, ne znaš ti ništa o tvom ocu.
Znam da je tebe mnogo strah od njega.
Bajers, izveštaj. Tores, izveštaj.
To što Kozlov želi, što je moj otac ukrao, šta je to?
Naizgled, to je samo niz bez značajnih brojeva i slova.
Ustvari, to je šifrovana lista od 25 ljudi koji su prodali državne tajne.
Znaš li ti koliko je to vredno, Nejtane?
I tvoje ime je na toj listi, zar ne?
Baš imaš bujnu maštu. To je opasna stvar.
Lezite dole!
Sakrij se iza nečega tvrdog.
Ostani ovde, glavu dole.
Dole!
Nejtane?
Šta se dešava, Nejtane?
Ubistvo mojih roditelja, sve što smo prošli je zbog proklete liste.
Liste? -Lista imena koje je moj otac ukrao. Kozlov je želi nazad.
Najluđe je što sam je imao celo vreme, a nisam znao.
U telefonu je koji sam uzeo u stan.
Martin je sigurno poslao sebi da bi je očuvao.
Pobogu, Nejtane, zašto to nisi predao CIA-i?
Zato što je dr Benet bila u pravi, ne treba da verujemo Bartonu. Sami smo.
Odakle ti taj telefon? -Od onog lika što nas je napao u vozu.
Halo?
Dobra stvar kod telefona je što može da posluži i kao prisluškivač.
Kozlov. -Imaš nešto moje, vreme je da mi to vratiš.
Šta će to tebi? Nemoj da si glup.
Predaj mi to i bićeš miran. -Kakvu mi garanciju daješ?
Mogu da ti garantujem ovo: Ako mi ne predaš tu listu, ubiću ti sve prijatelje.
Džejka, Gilija, komšije. Čak i tvoje dosadne profesore.
Kada završim to, bićeš odgovoran za smrt svakog tvog "Fejsbuk" prijatelja.
Mislim da jednu osobu posebno ne želiš da vidiš povređenu.
Jesam li u pravu? Njeni roditelji su na letu 4-4-9, sleću sutra u 15:20.
Ako ne budem imao listu do tog vremena, mrtvi su.
Onda joj možeš pričati kako je kad izgubiš roditelje.
Sigurno sad znaš taj osećaj. Jesam li u pravu, Nejtane?
Dobro. Kako predlažeš da izvedemo ovo?
Jednostavno. Dam ti vreme i mesto. -Ja biram vreme i mesto.
Negde javno.
Neko nam je pratio signal! Idemo, momci!
Stoj!
Odlično. Jedino mi je žao što ih nije bilo još.
Da. Još nešto. -Šta? -Našli smo traku.
Nejtan Harper ima listu. -Ne, ne!
Krenuo je da je preda Kozlovu. -Gde?
Jesu li te pratili? -Ne verujem.
Uzeo sam ovo staro komšijino auto. Misliš da bi me primetili?
Jesi li uradio ono?
Jesi li? -Da, kao što si rekao.
Pacijo sekcija. Ulaz za poznate. Pod 23D.
Hvala. -Srećno.
Volela bih da ima drugi način. -I ja isto.
Imam situaciju pod kontrolom. -Je li dečak kod tebe? -Ne.
Imaš li listu? -Ne. -Onda stvari nisu pod kontrolom.
Halo? -Halo, Nejtane.
Ko je? -Ja sam.
Hoću da se okreneš i odeš sa tog stadiona. -Matine?
Odrastao si. Neki iskusni agenti ne bi prošli kroz ono što si ti zadnji dan.
Ne možeš unutra. Kozlov će uzeti listu i ubiće te.
Ne ako ja prvo ubijem njega. -Nisi spreman za to.
Do ovde sam došao, zar ne? -Ne moraš ovo da radiš.
Krenuo sam. Veruj mi, Nejtane. Daj mi šansu.
Imao si 15 godina, Martine. -Nejtane, nije vreme za to...
Dosta mi je čekanja.
Nejtane? -Karta je kod nogu statue.
Pa?
Gde je to dete?
Burns, imaš li nešto? -Još ništa, Frenk.
Gde si, mali? -Izvinite.
Ustaj.
Kokica?
Ne razumem ovu igru, ali volim kokice.
Drago mi je da uživaš.
Šta se desilo? Šta sam propustio?
Imaš moju listu?
Kako da znam da me nećeš ubiti pošto ti je dam? -Ne veruješ mi?
Ubio si mi roditelje.
Nisu ti bili pravi roditelji. Mogu da ti pričam sve o pravim.
Nisam siguran da želiš istinu.
Koju istinu? -Martin je, kako su to zvali, 5. klasa,
što znači da je imao vlast da prekrši Ženevsku konvenciju.
Da ubija žene, decu, sve što je potrebno da bi završio misiju.
Dok je tvoja majka bila tako lojalna.
Ne bi odala Martinovu lokaciju po cenu svog života.
Ti si je ubio. -Nije mi bila namera.
Bila je tvrdoglava.
Sećaš li se, Nejtane? Trebalo bi. Bio si tu.
Paris, 1995. Razmisli, Nejtane.
Čudno, ljudski mozak,
obučen sam da obratim pažnju na detalje, od dlaka na tvom vratu
do položaja svake kamere na ovom stadionu.
Ali u toj hotelskoj sobi, napravio sam jednu malu, kolosalnu grešku.
Zaboravio sam da proverim ispod kreveta.
Krevet.
Nejtane.
Ovo tražiš?
Sada ćeš morati da mi daš ono što smo se dogovorili, Nejtane?
Frenk? Imam Nejtanovu lokaciju.
Gde je? -Sedišta poviše lože za posetioce. Brzo idu.
Izvinite.
Martine? -Živ si dobro je. Gde si? Kod prodavnice na gornji sprat.
Slušaj me. Moraš da ga namamiš na južni parking. -Uradim li to, mrtav sam.
Ako ostaneš tu, mrtav si sigurno.
Namami ga napolje. Veruj mi. -Zašto bih?
Zato što sam ovde, sine.
Hajde, Martine.
Nejtane!
Stani, pucaću!
Gotovo je, Nejtane. -Veruj mi. Ovde sam sine.
Nisi dobar kao tvoj otac, Nejtane.
Jesi siguran?
Martine!
Nejtane? Ja ću to uzeti.
Isti si kao otac. Idemo.
Rekao sam vam da je sve pod kontrolom, gospodine.
Tu je. -Bravo. Daj da vidim. -Još je šifrovano. -U redu je.
Da ga odnesem u laboratoriju i pobrinuću se da vas dešifrovana lista
čeka odmah ujutru. -Čudno.
Martin je rekao da je to prvi znak. -Pričao si sa Martinom? -Rekao je
da će te insistirati da vidite listu sami,
da bi imao priliku da da izbrišete svoje ime sa liste.
Hajde, Frenk. Čekaće nas jednu dugo ispitivanje.
Pustite ga. On je porodica.
Žao mi je, za sve.
Videćemo se uskoro. -Martine? -Daj telefon mom sinu, Frenk.
Želi da priča s tobom.
Veoma si hrabar, Nejtane. Sredio sam stvari sa Hadsonom.
Ti i Karen nećete morati da brinete o agenciji. -Gde si ti?
Ovde sam. Gledam te sa distance, kao uvek.
Uvek sam želeo da budeš siguran. Da te ne povrede.
Ali nisam uspeo. Žao mi je, Nejtane, zaista.
Kada mogu da te vidim? Zašto ne priđeš da popričamo lično?
Voleo bih to, više nego što ti misliš, ali nije moguće. -Zašto?
Doneo sam odluke, odavno.
Moram da živim sa posledicama zbog tih odluka, ali ti ne moraš.
Onda to zavisi od mene. Želim da te upoznam.
Ne razumeš rizik. -Ne zanima me rizik.
Podsećaš me na tvoju majku. -Martine?
Tata?
Nejtane. Ja sam ti otac,
ali ti nikad neću biti tata. Izgubio sam priliku za to.
Ne znam da li razumeš moje razloge. Možda ćeš jednom.
Ti si mi jedina ostala porodica.
Ostavljaš me skroz samog. -Bićeš u redu.
Izvini, sine.
Pozdrav, Nejtane.
Nejtane.
Dr Benet? -Zdravo, Nejtane.
Ćao. Zovi me Džeri.
Ne mogu da verujem da ste živi. -Ja? A vi?
Kako se nosite sa ovim?
Jesi dobro? -Dobro sam.
To je za tvoju zaštitu. -Znam.
Šta ću dalje? -Tvoj otac je želeo da popričamo oko dogovora za novu kuću.
Ništa ne može da zameni Kevina i Maru. -Znam to.
Mislili smo da bi možda hteo da živiš sa mnom do kraja srednje.
Onda ćeš ići na fakultet i šta god budeš želeo.
Kako ti to zvuči?
Da, lepo zvuči.
Dobro. Hoćemo li da idemo odavde?
Ne još.
Ja ću se pobrinuti da dođe kući.
Shvatam. Dobro, u redu je, biću ovde. -Dobro.
I Nejtane, u vezi mlade dame, pogrešila sam.
Trebao bi da je čuvaš. -Da.
Vredi.
Izvini što smo propustili utakmicu. -Možeš da me povedeš na drugu.
Sastanak je. -Misliš da neće biti kao u osmom razredu u vikendici?
Znaš li šta je bio problem u osmom razredu?
Nisam bio spreman za tebe.
Znači trebala sam da čekam 4 godine da me pitaš da izađemo?
Da, ali moraš priznati, baš zanimljiv prvi sastanak.
Definitivno.
PREVOD I OBRADA Esmir Tahirović – HeadBurn3r.
Preuzeto sa www.titlovi.com