www.titlovi.com
AMISTAD
Molim vas!
Ovaj hoće da ih vratimo.
Drugi misli da mogu da se vrate i bez nas.
Da. Istočno, prema suncu.
Razumem. Možeš da mi veruješ.
U Afriku.
Moram da menjam smer. Ti ne bi?
Hoćete da se vratite? Onda moram da promenim smer.
Daj mi kormilo. Sve ćeš nas pobiti.
Da, da. Idi da se opereš.
Ne mogu da podnesem tvoj smrad, glupi robe.
Istok.
Moramo da im damo znak.
Kada se brod približi, počećemo da vičemo.
Pretražiće brod.
Pripremi se.
ŠEST NEDELJA
Doli!
Skupite jedra, g. Pakvud!
Aje, aje, sir! (Da, razumem gospodine!)
Pravo napred!
Pucajte im iznad glava!
Ulazi!
Vrata!
IZABELA II KRALJICA ŠPANIJE
Vaše veličanstvo,
nešto se dogodilo.
MARTIN VAN BJUREN, OSMI PREDSEDNIK SJEDINJENIH DRŽAVA
G. predsedniče, španski ambasador, g. Kalderon.
Šta? -G. Kalderon.
Dobro. Ne sad.
Izgleda da je važno.
GLASAJTE ZA MARTINA VAN BJURENA
Želim da popijem svoj brendi posle dugačkog dana.
Shvatam.
Nisam znao želite li da se lično pozabavite time.
Koliko crnaca ima u ovoj zemlji? 3, 4 miliona?
Zašto bih morao da se zamaram sa tih 44?
Postoje razlozi. -Ne zanima me kako, ti se pobrini za to.
Brod je Amistad.
Previše je mali za prekookeanski robovski brod.
Znači da su robovi s plantaže?
S Kariba? -Ne mora da znači.
Bar ne izgledaju tako.
Imao sam prilike da ih vidim.
Imaju ožiljke.
Ožiljke? -Da.
Prvo ih je zarobila ratna mornarica kod Long Ajlenda.
Zatim su prebačeni u Nju Hejven,
ne znam po čijem naređenju, i predati lokalnoj policiji.
Ima ih četrdesetak, uključujući 4-5 dece.
Optužnica se podiže prekosutra.
Pretpostavljam da će biti optuženi za ubistvo.
Videću šta mogu da učinim.
Možda žalbu za nezakonito hapšenje da ih malo usporim.
POKOLJ NA MORU
Ti se pobrini da dobiju dobrog advokata.
BORBA ZA SLOBODU NA MORU
Poglavica!
Nije on poglavica!
Počujte! Okružnim sudom SAD-a, leta Gospodnjeg 1839.
predsedava Endru T. Džadson.
Ako smem, časni sude.
Sud daje reč okružnom tužiocu Holaberdu.
Izneo bih optužbe za gusarenje i ubistva...
Časni sude, ulažem žalbu. -Časni sude, ja sam govorio.
Znam, g. Holaberde. Čitali ste optužbe.
Ma kakve bile, postaće nevažne nakon ove žalbe.
Ta peticija za žalbu, ukoliko se o tome radi,
ne važi dok pravu žalbu ne odobri viši sud nekim čudom.
G. Holaberd je u pravu.
I, ako biste hteli, mada znam da vam je to običaj,
ne glumite advokata kad to očigledno niste.
Kao što sam govorio, sudija... -Časni sude.
G. ministre.
MINISTAR SPOLJNIH POSLOVA, DŽON FORSAJT
Ovde sam u predsednikovo ime.
Zastupam Njeno veličanstvo, špansku kraljicu Izabelu
prema pravilima prekomorskog sporazuma iz 1795.
Slušam vas. -Hvala.
Ovi robovi su vlasništvo Španije
i, prema članu 9 pomenutog sporazuma,
treba odmah da budu vraćeni.
On ima prednost nad drugim zahtevima i ovlašćenjima.
Ti robovi pripadaju meni i mom prijatelju, časni sude.
Časni sude... -Ko ste vi, gospodo?
Mi, Tomas R. Gedni i Ričard V. Mid,
iako oficiri američke mornarice,
stojimo pred ovim sudom kao obični građani.
Tvrdimo da brod La Amistad i njegov teret pripada nama.
Izvolite. -Časni sude...
Postavljate zahtev iznad zahteva španske kraljice?
Gde je bila dok smo se mi borili s vetrovima?
Njeno veličanstvo je bilo zauzeto upravljanjem zemlje.
Časni sude, zahtevi ovih oficira su...
Časni sude!
Evo pravih vlasnika ovih robova.
U njihovo ime i s računom za kupovinu
izvršenu u Havani, na Kubi, 26. juna 1839.
pozivam sud da odmah preda
ovu robu
i brod mojim strankama, Hoseu Ruisu... -Hose Ruis.
Hoseu Ruisu i Pedru Montesu.
G. Tapene?
Drago mi je, Rodžer S. Boldvin, advokat.
Advokat za nekretnine? -Za nekretnine i ostalu imovinu.
Mogu li nekako da vam pomognem?
Ne znam. Čime se bavite?
Posedujem razne firme i banke.
Onda biste mogli da mi pomognete, g. Tapene.
Ali nisam zato ovde. Ja bih da pomognem vama. -Meni?
Da. Bavim se vlasništvom. Bilo kakvim.
Ponekad vratim vlasništvo, a nekad ga oduzmem ljudima.
Ovde je očigledno reč o vlasništvu.
Svi ovde izneti zahtevi govore o vlasništvu.
Hvala, g... -Boldvin. Rodžer S. Boldvin.
Bojim se da je ovde potreban krivični advokat. Sudski.
Ali hvala na interesovanju.
Bez uvrede, g. Tapene,
ali da je tako,
iskreno, ne bih se ni trudio da dolazim.
Želim vam prijatan dan.
Na kraju,
pozivam uglednog kolegu iz Masačusetsa,
kongresmena Džona Kvinsija Adamsa,
da preispita svoj nezapamćeni pokušaj
pretvaranja ove ekscentrične zaostavštine,
budimo iskreni, gomile starudije Džejmsa Smitsona
u tzv. ,,institut nacionalnog bogatstva''.
Možda g. Adams meditira smišljajući odgovor.
Da sam mislio da vaše primedbe zaslužuju odgovor,
uveravam vas da bih vam ga dao. Pre nekoliko sati.
Ko?
G. Tapen. Luis Tapen.
Moram li da se nađem s njim?
Ne, naravno. Ali on zahteva sastanak.
Pomozi mi.
Zahteva, je li?
Ne poznajem nikakvog Tapena.
Poznajete. Sastali ste se s njim mnogo puta. -Gde?
Gde je? -Tamo, gospodine.
Šta je to?
Gde? -Tamo, gospodine.
Luise, drago mi je što te vidim. -I meni, gospodine.
Ovo je Teodor Džoudson.
Drago mi je. -Čast mi je.
Možemo li negde... -Odšetajmo u vrt.
Ovuda, gospodine.
Pusti mi ruku. Ovamo.
Verujem da je slučaj značajan.
I ministar spoljnih poslova smatra ga vrednim pažnje.
Ne morate da vičete.
Podržava špansku kraljicu u tvrdnji da su robovi njeni.
A i drugi polažu pravo na njih. Dva mornara...
Koje je godišnje doba? -Molim?
Pitao sam koje je godišnje doba. -Ne razumem.
Postoje dva načina da se to sazna bez kalendara.
Lišća na drveću više nema
i predsednik nije kod kuće u aveniji Pensilvanija.
Recite mi, gospodine,
mislite da Van Bjuren mari za 1 1-godišnjakinju s krunom?
Uveravam vas,
njega zanima samo jedno u ovo doba godine.
Biti sve za sve ljude, što znači ne biti ništa nikome.
Drugim rečima, izbori.
Dajte mi ruku.
Hoćete li nam pomoći? -Pustite mi ruku.
Uzmite moj štap.
G. Adamse? -Da, šta?
Kao zagovornik abolicije, hoćete li nam pomoći?
Nisam ni za ni protiv abolicije. Neću vam pomoći.
Gospodine. -Šta?
Poznajem vas, g. predsedniče.
Poznajem vas i vaše vladanje kao i svi drugi. I vašeg oca.
Bili ste dete kada je pomagao da se izmisli Amerika.
I vi ste u vašem mandatu pomogli u poboljšanju izuma.
Još jedan zadatak nije izvršen.
Zadatak koji su oci osnivači ostavili svojim sinovima
pre nego što se 13 kolonija može nazvati SAD-om.
Taj zadatak je, kao što dobro znate, ukidanje ropstva.
Vaša istorija potvrđuje da ste abolicionista.
Priznali vi to ili ne... -G. Džoudsone.
Vaše mesto je uz nas.
Pravi ste naučnik, g. Džoudsone.
I istoričar.
Rekao bih vam nešto o toj vrlini, ako smem.
Bez bar malo uglađenosti,
to obrazovanje je bezvredno.
Poslušajte onoga koji zna.
Izvinite me, gospodo.
Znam da smo ciljali visoko kada smo došli kod vas...
Ciljajte niže!
Nađite nekoga čije nadahnuće raste kada gubite.
Ako ih sud preda Španiji, pogubiće ih na Kubi.
Ako pobede dva poručnika,
verovatno će ih prodati Španiji
i biće pogubljeni.
Ako dobiju Montes i Ruis... -Nešto me zbunjuje.
Koliko vam oni vrede?
Razgovaramo o slučaju, a ne o troškovima.
O slučaju, naravno.
Slučaj je jednostavniji nego što mislite.
Isti je kao zemlja, stoka, nasledstvo i slično.
Stoka?
Da. Razmislite.
Jedini način da se robovi prodaju ili kupe jeste
da se rode kao robovi, recimo na plantaži.
Jesam li u pravu?
Da. -Pa, jesu li?
Jesu li? -Da. Rođeni kao robovi na plantaži.
Nismo sigurni, ali sumnjamo.
Recimo da jesu. Ako jesu, onda su vlasništvo
i ne zaslužuju krivično pravo kao ni ormar ni plug.
I svi možemo kući. A opet, recimo da nisu robovi.
Ako nisu, bespravno su stečeni, zar ne?
Zaboravite pobunu, gusarenje i ubistva. To je sporedno.
Zanemarite sve osim najvažnijeg:
protivzakonitog prevoza ukradene robe.
U svakom slučaju pobeđujemo.
Ovaj rat mora se voditi na bojnom polju pravednosti.
Na čemu?
Bilo bi protiv svega što zastupam
pretvoriti ovo u pravnu smicalicu.
Ne znam o čemu vi govorite, ali ja govorim o suštini.
Kao i ja.
Sudbina nam je,
kao abolicionistima i hrišćanima, da spasemo te ljude.
To su ljudi, g. Boldvine, a ne stoka.
Je li Hrist uzeo advokata da ga izvuče na tehnikalije?
Otišao je plemenito na krst. Znate li zašto?
Da bi nešto dokazao.
Da bi nešto dokazao, kao što to moramo i mi.
Ali Hrist je izgubio.
Mislim da vi... -Ne, gospodine. Nije.
Vi želite da pobedite, g. Džoudsone? -Svakako.
Ja svakako želim.
Ponekad mi ne plate ukoliko ne pobedim.
Što nas vraća pređašnjem pitanju.
Cene.
Kako bih radio bolje od advokata sina Božijeg,
trebaće mi 2,50 dolara na dan.
Ko su oni?
Izgledaju kao da im je pozlilo.
Oni su zabavljači.
Ali zašto izgledaju tako jadno?
Vi ne pripadate ovamo.
Vaš sto ne pripada ovamo.
Ovo je zemlja Temnea.
Kako ste, gospodine?
Kako ste?
Hoćeš da sedneš? Sedi u zemlju Mendea.
Šta radiš, Temne?
Tražiš nevolje? Dođi još jednom na našu teritoriju.
Pokazaću ti put prema zemlji Šerbroa.
Tamo?
Žao mi je, ne razumem.
Izvinite.
Ja sam Rodžer Boldvin.
Ovo je Teodor Džoudson iz Udruženja protiv ropstva.
A ovo je profesor Gibs, lingvista.
Šta hoćete?
Nastavite. Neka govore.
Jeste li ovo već videli?
Ubiću te golim rukama, pre nego što podigneš mač.
Ovo pripada vama?
Pripada li...
Ne. U redu.
Moram da znam odakle ste.
Šta je rekao?
Nisam razumeo ni reč. Brblja bez veze.
Mislim da je rekao da mu pokažete kartu.
Šta misliš?
Hoće li da nam pomogne?
Ne znam.
Podseća me na Fulu iz Baome,
onoga koji skuplja slonov izmet iz useva.
Sakupljač izmeta mogao bi da bude baš taj koji nam treba.
Evo, Afrika. Jeste li odavde?
Afrika?
Šta hoće?
Idiot. Voli da sluša sebe kako govori.
Jeste li sa Zapadnoindijskih ostrva?
Sva trojica su idioti.
Šta je rekao?
Rekao je da moraju da idu.
Evo ih! Emancipacija je Božija volja!
Vidi, opet oni ljudi jadnog izgleda.
Bog te blagoslovio.
Ne bojim se ni tebe ni tvojih vradžbina!
Položi ruku na ovu knjigu i moliću se za tebe.
U tišini noći,
kad su Španci posle molitve utonuli u krepki san,
divljaci su se oslobodili okova,
iskrali na palubu poput grabljivica
i napali posadu ovim sabljama i noževima.
Ne mogu da prenaglasim nehumanost...
Jesi li shvatio ko je on?
Neki savetnik. Možda njihov.
Nezadovoljni smrću žrtava, unakazili su bar jednu.
A on?
Raskomadali su običnog kuvara njihove rase.
Možda njihov.
Da nije bilo hrabrosti gospode Ruisa i Montesa
koji su zauzeli kormilo i doplovili Amistadom ovamo
pod stalnom pretnjom, nikad ne bismo čuli za pokolj.
Da nije bilo njihove hrabrosti,
ovi zlikovci bi izbegli pravdu. Ali nisu.
Sakupljač izmeta?
Imam užasan osećaj da govori u naše ime.
Znate li razliku između krave i kupusa?
Između cigle i medveda?
Ili između tvora i predsednika?
Španska vlada se nada da ne znate, a reći ću vam i zašto.
U ovom slučaju reč nije o ubistvu ili pokolju.
Reč je o razlici između ovde i tamo.
Pokazaću vam nešto.
Otvori usta.
Jasno, ne razume me. Ne govori engleski.
Abra su boca (Otvori usta).
Ali zar ne razumeš ni to?
Rodio se na kubanskoj plantaži, to oni govore.
Možda mu se jednostavno ne sviđate, g. Boldvine.
Ne bi bio prvi, g. Holaberde.
I ovo je naučio na plantaži? Ovaj dekorativni detalj?
Kubanska plantaža.
Ustanite.
Levantate.
Ustanite.
Hvala.
Ja bolje govorim španski, a rođen sam u Filadelfiji.
Na španskim plantažama robovi žive na svoj način
i govore svojim jezicima. Šta će im španski?
'Donesi, nosi, stani.'
Često su gestovi dovoljni za robove kao i za životinje.
Časni sude!
Ja predstavljam gospodu Ruisa i Montesa.
Sećam se.
Imam račun za kupovinu robova izdat u Havani.
Sećam se i toga.
Na njemu su pored uplaćene svote i njihova imena.
Hose, Bernardo, Pako itd.
U ime mojih klijenata, dokument predajem sudu.
G. Boldvine, podneli ste sudu indicijske dokaze.
Imate li uz njih išta od stvarne dokumentacije
koja bi ovo mogla pobiti i podržati vaše tvrdnje?
Siguran sam da bih mogao da je stvorim kao i oni.
Drugim rečima, nemate.
Je li tako?
Imam njih.
Bojim se da me to neće impresionirati.
Mislim da ste bili dobri.
Mislite li?
Bolji nego što sam očekivao.
Hvala vam, mislim.
Iako sam se na trenutak zabrinuo
da biste mogli da zaboravite da je ovo slučaj kao i drugi.
Ne morate da se brinete zbog toga. -Dobro.
Zdravo, Sinke.
Ja sam Rodžer Boldvin, vaš advokat.
Da.
Hvala.
Dobro.
Moram da dokažem odakle si.
Hoćeš da im objasniš odakle smo.
Kako ćeš mi to reći?
Kako mogu da ti objasnim odakle smo?
Možda... -Zašto ne...
Izvini, trebalo bi da ti prvi govoriš.
Odavde. Odavde sam ja.
Ovo. Sve ovo.
Moja domovina.
Ovde.
Kuba. Kuba je ostrvo.
Amistad.
Ovde ste vi...
Ovde su svi pobijeni.
Kuba, Amistad.
Kuba, je li tamo tvoj dom? Mislim da nije.
Ali... Izvini.
Afrika.
To je tvoja domovina, zar ne?
To je tvoja domovina. Da?
Vi ste došli odatle.
Ovo je
udaljenost koju smo prešli.
Šta sad? Daj mi te papire!
Zar nećemo da uđemo? -To ništa ne vredi!
Zašto ne? Šta ćemo sad?
Ovo je sudski nalog koji nam dopušta ulazak na brod.
Šta su oni hteli? -Hteli su da se ukrcaju.
Rekao sam im da im treba ovakav. Ispravan.
Ne idete?
Ukrcali su se. -Ti si kriv.
Ja? -Zašto si otišao?
Ako si tamo ostavio papir, moramo po njega, zar ne?
KARTA KUBE
Svetlo.
Upalite lampu, g. Boldvine.
Pokušavam.
G. Džoudsone?
Je li vam dobro?
Jeste.
Ovi papiri,
tražim da ih pogledate,
deo su tovarnog lista koji sam juče uzeo s Amistada.
Na prvi pogled izgleda kao da govore u prilog optužnici.
Naveden je teret.
Teret nosi imena za koje gospoda Ruis i Montes
tvrde da predstavljaju moje klijente.
Zapisana su na marginama.
Ali ovo uopšte nije tovarni list Amistada.
Pogledajte.
Ovo je deo tovarnog lista portugalskog plovila.
Zloglasnog prekookeanskog robovskog broda Tekore.
Tekora.
I mogu dovesti svedoka koliko hoćete, koji će potvrditi
da ona trguje uz obalu zapadne Afrike,
Obalu Slonovače, Sijera Leonea...
Znam o čemu razmišljate.
Sijera Leone je protektorat britanske krune.
Ropstvo je tamo zabranjeno.
Njena glavna luka izmenila je ime u Fritaun (grad slobode).
Kako se onda portugalski brod tamo bavi trgovinom robova?
Reći ću vam kako. U jednoj reči.
Protivzakonito.
Šta god ovi ljudi rekli, nebitno je
jer ovo dokazuje da lažu.
Putovanje mojih klijenata nije započelo u Havani,
kao što oni uporno tvrde.
Putovanje mojih klijenata
započelo je mnogo dalje.
Potcenio sam vas, gospodine!
Zaista jesam.
Primiću to kao kompliment. -I treba.
Mislim da ste uspeli.
Ne verujem da će se ovo završiti negativnim ishodom.
Krvarim li?
Nije mi ništa?
Čime sam to zaslužio?
Preuzeli ste slučaj, g. Boldvine.
Preuzeli ste slučaj.
Ja bih to shvatio kao kompliment.
Kao što možete razumeti,
želim da delujete brzo, pre nego što ti Afrikanci
postanu teret za naše dve zemlje.
'Velike zemlje.'
Velike zemlje.
Uostalom, posao dve zemlje je međusobno poslovanje.
Izvrsno, Vaše veličanstvo.
Ropstvo je osnova poslovanja u Novom svetu.
Bez njega, naša dobra volja i dobri trgovački odnosi...
'Bili bi ugroženi.'
Bili bi ugroženi.
Bez njega možda ne bismo mogli da vam pomognemo
u vašoj časnoj borbi protiv Britanaca.
Kao zemlje robovlasnice, moramo čvrsto stati zajedno.
Izrecite reči čovečnosti za vaše građanske mase,
ali čvrsto držite vlast kojom ih štitite.
Ta vlast je, naravno, njihovo bogatstvo.
Afrikanci ne smeju da budu oslobođeni.
Uz najiskrenije divljenje,
Izabela II, kraljica Španije.
Neću da se pokorim volji neke pubertetske kraljice.
Zaboravite ih. Nevažni su.
Predpubertetske.
Morate da brinete šta to znači ovde, a ne tamo.
Voleo bih da mi neko kaže šta to znači!
Ledere, sam si rekao da je to nevažno. -Više nije.
Džon Kalhun me je posetio.
Objasnio mi je zašto ovaj slučaj ima veći značaj,
simboliku, da upotrebim njegove reči,
za Jug nego za Sever.
Ukoliko Afrikanci budu pogubljeni,
abolicionisti će to iskoristiti i dobiće pristalice.
S druge strane, ukoliko budu oslobođeni,
Kalhun me uverava da će se Jug tako ujediniti protiv vas
da možete da zaboravite na drugi mandat.
Zbog ovoga?
I gore od toga. -Šta može da bude gore?
Kalhun veruje, a i ja se delimično slažem,
da nas ovo može dovesti do građanskog rata.
Ovo? -Da, g. predsedniče.
Ali nije sve izgubljeno.
Porota im je naklonjena, ali porote se mogu raspuštati.
Mogu?
Ali verujem da moramo ići još dalje i ukloniti sudiju.
Zar možemo i to?
Može se nagovoriti da se povuče iz raznih razloga.
S tim na umu sam preispitao moguće zamene
i našao jednog za koga sam uveren da je bolji.
Mlad je,
što znači da ima karijeru pred sobom, a ne iza sebe.
Što znači da neće osetiti potrebu za velikodušnošću.
I posebno je nesiguran zbog svog katoličkog nasleđa.
Katolik je? -Deda mu je bio katolik,
što mladi g. Koglin čitav život nastoji da prikrije.
G. predsedniče, upoznajte sudiju Koglina.
Drago mi je. Hvala što ste došli.
Čitao sam u novinama
sagu o Amistadu.
U pravim novinama.
Da, gospodine.
Nesreća u poslednjem poglavlju. Šta sad?
Upravo sam zato došao da vam se nametnem u Masačusetsu.
Niste mi se nametnuli.
Kako je taj mladi advokat primio novost?
Mirno, gospodine. Mirno.
Stvar je u tome da je sve obavio kako treba.
Dokazao je slučaj. -Je li?
Iznenađujuće, ali jeste.
Znači da će to morati da ponovi.
Kao i s drugim stvarima, drugi put mora biti lakše.
Bojim se da je nebitno šta će učiniti drugi put.
Priča se da je Van Bjuren sam odabrao sudiju.
Ne.
Stid me je da priznam da sam pogrešno smatrao
da su nam izvršna i sudska grana odvojene.
Ne više od ovih, g. Džoudsone.
Ne više od ovih.
Sad znate. -Da.
Gospodine.
G. predsedniče, da vi vodite slučaj... -Ali ne vodim ga.
I hvala Bogu za to.
Ali da ga vodite, šta biste učinili?
Pa...
Kad sam bio advokat, vrlo davno,
shvatio sam nakon mnogo suđenja i grešaka,
da u sudnici
pobeđuje onaj koji ispriča bolju priču.
Potpuno neadvokatski,
darujem vam tu mudrost besplatno.
Zahvaljujem vam na vašem vremenu.
Koja je njihova priča?
Gospodine?
Koja je njihova priča?
Iz zapadne Afrike su.
Ne. Koja je njihova priča?
G. Džoudsone, odakle ste vi izvorno?
Iz Džordžije.
Džordžije? -Da.
Govori li to šta ste vi? To je vaša priča?
Ne.
Vi ste bivši rob koji je posvetio svoj život
ukidanju ropstva i pobedi nad svim postavljenim preprekama.
To je vaša priča, zar ne?
Vi i taj mladi tzv. advokat,
dokazali ste da znate šta su oni.
Afrikanci. Čestitam.
Ono što ne znate,
a koliko vidim, niste se ni potrudili da saznate,
jeste ko su oni.
Je li tako?
Sedam...
Osam...
Devet...
I deset...
Sada vi, g. Boldvine.
Brojite od jedan do deset na jeziku Mendea.
Jedan.
Dva.
Tri.
Četiri.
Tačno. Pet.
Šta se dogodilo?
Jedan je sinoć umro.
Hteli smo da uzmemo telo i sahranimo ga.
Šta oni hoće? Da žive s njim?
Žele da ga sahrane.
Moraju da ga sahrane prema svojim poro verovanjima.
Inače će ih njegov duh večno progoniti.
Da ja upravljam ovim mestom,
zanemario bih pravila i dozvolio im da ga sahrane.
I ja sam mislio isto.
Moje ime je Kai Niagua.
I Džejms Kovi.
Govorim Mende i engleski, njegov jezik.
Vas dvojica ćete razgovarati preko mene.
Gledaš odeću?
I imena.
Britanska mornarica me je spasla iz ropstva.
Nikad se nisam vratio.
Pojavio se problem.
Sudija koji je verovao da vas treba osloboditi je smenjen.
Pozvan je novi sudija, ovoga puta bez porote.
Kako je to moguće? Poglavica se ne može smeniti.
Ne mogu to da ti objasnim na način na koji bi razumeo.
A ni ja.
Mogu samo da kažem da se to dogodilo.
Ja nisam veliki govornik ni savetnik, Sinke.
Nisam velika osoba u svom zvanju.
Ne znam mogu li sam novog sudiju uveriti da vas pusti.
Treba mi tvoja pomoć.
Kada dođemo na sud, želim da ti govoriš.
Ja nisam nikakav savetnik.
Ne mogu da govorim u ime ostalih.
Sinke, ostali kažu da možeš.
Kažu da si ti glavni ovde.
Nisam.
A šta sam to čuo o lavu?
Kažu da si sasvim sam
ubio najstrašniju zver koju je iko ikada video.
Zar to nije istina?
Lav je ubio nekoliko ljudi.
Čak i naših lovaca.
Svi smo se, uključujući i mene, bojali.
Ležao sam sa svojom porodicom,
kada se odjednom pojavio.
Kada je krenuo na mene,
podigao sam veliki kamen i bacio ga.
I kao nekim čudom, pogodio sam ga.
Ne znam kako ga je kamen ubio, ali bio je mrtav.
Kamen.
Primio sam zahvalnost svih u selu.
I poštovanje.
Odnosili su se prema meni kao prema princu.
Dali su mi dobru odeću.
Sve stvari koje su mi dali sam prihvatio.
Ali sam znao da ih nisam zaslužio.
Kada sam bacio kamen na zver,
da sam promašio, ne bih sada objašnjavao te stvari.
Bio bih mrtav.
Razumeš?
Ja nisam veliki čovek,
samo imam sreće.
Mogao bih da se složim, ali nešto si zaboravio.
Drugi lav.
Amistad, Sinke. Pobuna.
Je li i to bila slučajnost? Sumnjam.
To nije bila hrabrost.
Svaki čovek bi učinio isto da se vrati svojoj porodici.
I ti bi to učinio.
Neko je rekao da bi to moglo biti tvoje.
Žena mi je to dala.
Da me čuva.
Moraš da mi ispričaš kako si dospeo ovamo.
Udariću te u glavu, ako budeš govorio.
Daću ti svoj deo žetve. Daću ti sve ako...
LOMBOKO, TVRĐAVA ROBOVA
Bog vas blagoslovio.
Bog vas sve voli. Bog vam oprašta.
Ovaj je bolestan. Ne daj mu ništa.
Njoj.
Njoj ne.
HAVANA, KUBA
Nemamo mnogo vremena. Crnac žirafa.
Idemo, idemo. Nemamo vremena. Musavi crnac.
Visok i mršav.
Još jedan mršavi.
Sledeći ide ispod. Crnac Bernardo.
Bernardo.
Pod palubu. Svi.
Hteo sam da ubijem i njih.
Ali, uverili su neke od nas da će nas vratiti kući.
Hvala, gospodine.
G. Holaberde.
Dobra priča.
Spletka, otmica,
hrabrost u neizrecivoj patnji.
I sve je istina. Dobro. Recite mi je li i ovo istina.
Neka plemena u Africi stotinama, hiljadama godina
imaju robove.
Prevedite.
Da.
I pod kojim je okolnostima neko mogao da postane rob,
recimo u plemenu Mende, kome vi pripadate?
Prevedite.
Ratovi, dugovi.
Shvatam. I koliko ljudi je vama dužno?
Mislim da ne shvatate.
Molim? -G. Holaberd pokušava da zastraši mog kolegu.
Reč 'rob' na jeziku Mendea bliža je reči 'radnik'.
Poseduju li ti radnici zemlju koju obrađuju? Primaju platu?
Mogu li da odbiju rad ako tako odluče?
Časni sude, on ispituje prevodioca!
Prevodilac odgovara umesto svedoka.
Svedok nije dobio priliku... -G. Boldvine!
U redu, g. Boldvine!
Ropstvo, odrađivanje duga, kako god to nazivali.
Princip je isti.
Njemu je poznat princip.
Nakon svega, reč je samo o novcu, zar ne?
Robovi, proizvodnja, novac. Takva je ideja.
Bilo to ovde ili tamo.
Ali, zbunjen sam.
Ubija li vaš narod svoje robove tako rutinski
kao što ste nam živopisno ispričali?
Naravno da ne. Koji bi bio smisao toga?
Ubijanje robova isto je kao i spaljivanje sopstvene kuće.
Ili kolibe. Zar ne?
Kako objašnjavate taj paradoks?
Ne razumem na šta mislite.
Sigurno razumete. Kao i svi ovde.
Ponašanje koje pripisujete svojim mučiteljima,
žrtvama, da budemo precizni, kao ni vaše svedočenje,
nema smisla.
Čak ni vama.
Ali, hvala vam na tome.
Kao i sve izmišljene priče, bilo je zabavno.
To je sve.
Kapetane Ficdžeralde,
objasnite nam svoje dužnosti u kraljevskoj mornarici.
Potraga za brodovima s robljem oko Obale slonovače.
Zbog?
Ropstvo je zabranjeno po britanskom zakonu.
Ipak, otmice slobodnih ljudi iz britanskog protektorata
i njihov prevoz u Novi svet nisu nepoznati?
Čak ni neobični, nažalost.
Šta od njegove priče smatrate verodostojnim?
Njegov opis utvrđenja robova, kao prvo.
Takvo mesto postoji.
Videli ste ga?
Nismo uspeli da ga nađemo, ali ima dokaza da postoji.
Kakvih dokaza? Glasina?
Izveštaja.
Poput ovog koji je Sinke danas podelio sa nama?
Njegovo postojanje, gospodine, prijavljeno je.
Sinke je opisao hladnokrvno ubijanje velikog broja ljudi.
G. Holaberd misli da je to paradoks. A vi?
Kada trgovci robljem poveruju da će biti uhvaćeni,
često zatočenike bacaju u more i tako uklanjaju dokaze.
Dave stotine ljudi? -Da.
Ta trgovina robljem ne čini mi se kao unosan posao.
Proći kroz sve to samo zato da bi se pobacali u more.
Ne, vrlo je unosna.
Kada bismo bar mogli da potkrepimo Sinkeovu priču.
Nekim dokazom. -Inventar.
Ovo?
S Tekore?
Ako pogledate, naći ćete zabelešku od 10. maja
u kojoj se broj robova na brodu smanjuje za 50.
Šta to znači?
Ako to povežete sa Sinkeovim svedočenjem,
rekao bih da to znači sledeće:
posada Tekore je uveliko precenila svoje zalihe hrane
a rešila je problem bacivši 50 ljudi u more.
Gledam isti tovarni list.
Izvinite, ne vidim gde piše: 'Bacili smo 50 ljudi u more.'
10. maja ili bilo kog drugog dana.
Naravno da ne vidite.
Vidim da se promenila težina tereta.
Vidim smanjenu kilažu, ali to je sve.
Jednostavno je. Stravično aritmetički.
Možda vama,
ali meni je potrebno to na papiru i bujnija mašta.
A šta mislite, o kom teretu se radilo?
Možda o jarbolu i jedrima?
Dajte...
...nas slobodni.
Dajte nas slobodni.
Dajte...
...nas slobodni.
Časni sude,
upozorite branjenika da ne sme da ometa postupak...
Dajte nas slobodni!
Ako hoćemo ikakav red u sudnici,
on ne može da viče 'Dajte nas slobodni',
ili bilo šta drugo dok ja ispitujem svedoka!
Dajte nas slobodni!
Ne moraš da se pretvaraš da te to zanima.
Niko te ne gleda osim mene.
Ne pretvaram se. Počinjem da razumem.
Patili su više od nas. Život im je bio pun patnje.
Onda se rodio on i sve se promenilo.
Ko je on?
Ne znam. Ali kuda god krene, prati ga sunce.
Ovde svojim rukama isceljuje ljude.
Štiti ih.
Daju mu decu.
Šta je ovo?
Mogao je da hoda i po moru.
Ali onda se nešto dogodilo.
Zarobili su ga i optužili za zločin.
Ovde je vezanih ruku.
Sigurno je nešto učinio.
Zašto? Šta smo mi učinili?
Ma šta to bilo, bilo je dovoljno da ga ubiju.
Hoćeš li da vidiš kako su ga ubili?
Jamba, to je samo priča.
Ali pogledaj. To nije kraj.
Ljudi su skinuli njegovo telo s te stvari.
Odneli su ga u pećinu i umotali u platno, kao i mi.
Mislili su da je mrtav,ali on se opet pojavio i progovorio.
A onda se na kraju uzdigao u nebo.
Tamo ide duša kad ovde umreš.
Tamo ćemo i mi otići kad nas ubiju.
Ne deluje tako loše.
Baukei...
Podigni glavu.
Svi ustanite.
Nakon pažljivog razmatranja,
smatram nemogućim poreći snagu vladinog stanovišta.
Ne sumnjam da su okružni tužilac Holaberd,
Njeno katoličko veličanstvo, Izabela od Španije
i njen verni ministar, g. Kalderon,
postupili s potpunom verom
u ispravnost svoga gledišta.
Takođe verujem da su gospoda Ruis i Montes
pogrešno prikazali poreklo zatočenika.
To je ključno za njihovu sudbinu,
kao i za sudbinu Španaca.
Jesu li oni rođeni u Africi?
Odgovor na to bitno će uticati
na odluku ovoga suda. Pitam ponovo,
jesu li rođeni u Africi?
Verujem da jesu.
I zbog toga
zahtev Njenog katoličkog veličanstva nema osnova.
Kao ni oni za spasavanje poručnika Mida i Gednija.
Ovim naređujem hapšenje gospode Ruisa i Montesa,
od strane saveznih maršala,
zbog trgovine robljem!
Oslobađanje Afrikanaca
i njihov prevoz,
o trošku ove vlade,
do njihovih domova u Africi!
Uspeli smo, Džoudsone! Uspeli smo!
Kovi, reci im! -Mislim da znaju!
Pogledajte ih.
Ono što najviše zbunjuje Njeno veličanstvo
jeste ta arogantna nezavisnost američkih sudova.
Ako ne možete da vladate sudovima, ne možete vladati.
G. Kalderone, svaki pravi Amerikanac će vam reći
da nas nezavisnost naših sudova održava slobodnim.
Džone, drago mi je što si došao.
G. predsedniče.
Senator Kalhun je došao.
Džone!
Bojao sam se da nećete moći da nam se pridružite.
Možete da se opustite, g. predsedniče.
Hvala. Izvolite.
Upoznajte g. Kalderona, španskog ambasadora.
Mislio sam da si rekao da neće doći. -Tako je rekao.
Vidite, g. Kalderone,
sve je više ljudi u ovom delu zemlje
koji smatraju da mi na Jugu
nismo samo geografski ispod njih.
Zanemaruju činjenicu da je ropstvo toliko utkano
u tkaninu ovog društva da bi njegovo uništenje
uništilo nas kao narod.
Ono je nemoralno, to je sve što znaju.
Zato smo takvi i mi.
Nemoralni i inferiorni.
Inferiorni smo samo u jednom.
Nismo tako vešti u zaradi,
nismo imućni kao naši severni susedi.
Još uvek se borimo.
Oduzmete li nam krv života...
Svi znamo šta će se dogoditi. I Severu i Jugu.
Oni postaju gospodari, a mi robovi.
Ali ne bez borbe.
Senator Kalhun je skroman.
Nije inferioran ni u umešnosti preterivanja.
Zapitajte se, g. Kalderone,
koji sud želi biti odgovoran za iskru koja izazove požar?
Koji predsednik želi da bude na dužnosti
kada ona dođe do njega?
Sigurno nijedan sud pre ovoga.
Sigurno nijedan predsednik pre ovoga.
Zato nemojte preoštro da nam sudite.
I prenesite to Njenom veličanstvu.
Jer prava odluka koju su sud i predsednik morali da donesu
nije jesu li ti otrcani Afrikanci
podigli mač na svoje neprijatelje,
nego
moramo li mi?
Dođite, g. Džoudsone.
Te vesti...
Loše su, naravno.
Ali, možda će nam biti dragoceniji mrtvi nego živi.
Mučeništvo, g. Džoudsone.
Od osvita hrišćanstva nismo imali veću moć za promenu.
Znate da je to istina.
Istina je, g. Tapene,
a verujte mi kad vam govorim, video sam to,
da postoje ljudi čija je mržnja ropstva jača od svega,
osim od one prema samim robovima.
Želite li da podstaknete takvu mržnju u čoveku,
razgovarajte ovako s njim i ona će se možda ostvariti.
Naš predsednik,
naš 'poglavica',
žalio se Vrhovnom sudu.
Šta to znači?
Moraćemo na ponovno suđenje.
Znam da je to teško razumeti.
Ni ja ne razumem.
Rekli ste da će biti presude. Ako dobijemo, slobodni smo.
Ne, ne. Rekao sam da smo dobili na državnom nivou.
To ste rekli!
Rekao sam da smo dobili na državnom nivou! Idemo dalje.
To ste rekli! To ste rekli!
U redu, jesam! Rekao sam!
Rekao sam, ali nije trebalo.
Ono što je trebalo reći... -Ne mogu to da prevedem.
Šta ne možeš da prevedeš? -'Trebalo'.
Nema reči 'trebalo' u vašem jeziku?
Ne! Ili nešto uradite ili ne.
Ono što sam mislio da kažem... -Ono što sam mislio?
Ne na taj način.
Pokušaj da me shvatiš.
'Mislio' je isto što i 'trebalo'. Na razumete jezik.
Sinke, slušaj me.
Shvati šta ti govorim.
Ono što sam ti rekao pre presude
skoro je kako stvari ovde stoje. Skoro.
Skoro.
Da, ali ne uvek.
I to se ovde dogodilo.
Kakvo je ovo mesto?
Gde skoro kažete ono što mislite i skoro važi zakon?
Kako možete da živite tako?
Njegovoj ekselenciji, Džonu Kvinsiju Adamsu,
predstavniku Masačusetsa u Donjem domu Kongresa.
G. Džoudson mi je rekao da ste upoznati
s nedaćama Afrikanaca s Amistada.
Ako je tako, onda znate i da smo bili uspešni
u svakom koraku njihove odbrane.
Ali uprkos tome
i maloj verovatnoći ponovnog mandata Van Bjurena,
žalio se na našu presudu najvišem sudu u zemlji.
Siguran sam da ste svesni
da su sedam od devet sudija i sami robovlasnici.
Gospodine, trebate nam.
Ukoliko je ikada postojalo vreme
da se zaborave dnevni poslovi i pripremi za bitku,
to vreme je došlo.
Ciceron je jednom rekao Klaudiju u odbranu republike
da ishod čitavog rata zavisi od života onog najhrabrijeg.
U ovom slučaju, verujem da zavisi od dvojice.
Od hrabrog čoveka u okovima po imenu Sinke i od vas.
Rodžer S. Boldvin, advokat
G. Tipings, izvinite me na trenutak.
Ima li vesti od g. Adamsa? -Šta kaže Sinke?
Ne želi da razgovara sa vama.
Ne želi da razgovara sa mnom?
Ne.
Kako ide tvoj engleski? Ništa bolje nego moj Mende.
Znam da ne želiš da razmišljaš o tome,
ali, jesi li pomislio da sam ti ja sve što imaš?
Jer budući da je moja praksa potpuno propala,
ti si sve što ja imam.
Vidiš, ovo sam ja.
Vidiš kako to ide?
A ovo je za mene.
Još pretnji smrću.
Neke su potpisane.
I to od mojih stranaka.
Ili bi trebalo da kažem, bivših stranaka.
Još je jedna posledica gubitka stranaka.
Sada sam slobodan
da sedim ovde sve dok me ti ne priznaš.
Razumeo si tu reč, zar ne?
Slobodan.
Onda ćemo samo da sedimo.
Cezar.
Ciceron se obratio Cezaru, a ne Klaudiju.
Klaudije je rođen sto godina kasnije.
Bili ste u pravu, bio je jedan od njih dvojice.
To je on?
Da, g. predsedniče.
Otključajte vrata.
Adams koketira s abolicionistima 15 godina,
ali još uvek nije zaigrao sa njima.
Koliko je uopšte star?
Dovoljno da zna da nikoga neće povesti kući s igranke.
Čujem da prespava tri četvrtine sednice.
Da vidimo, predsednik, kongresmen, advokat.
Čovek željno iščekuje ono što sledi.
Kako li je to? -Šta?
Spoznaja da će te uz sva tvoja dostignuća
pamtiti samo kao sina velikog oca.
Džona Kvinsija Adamsa pamtiće samo po srednjem imenu.
Postoji li išta jadnije od bivšeg predsednika?
Govorio sam o Džonu...
Gospodine? -Da.
Sinke pita jeste li razmišIjali o pitanju ovlašćenja?
Šta?
Pošto su zauzeli brod daleko na moru
i pošto ni Španija ni Amerika ne poseduju more,
kako to da se primenjuje sporazum?
Reci da sporazum ne priznaje ograničenja ovlašćenja.
Onda? -Pitaće me zašto.
Jer sam ja tako rekao.
Izvinite, gospodine. -Da.
Sinkea zanima, ako je vlasništvo Ruisa i Montesa,
kako važi sporazum kad je između Amerike i Španije?
Ili njihovih državljana.
,,Ili njihovih državljana'' uključeno je u sporazum.
Hvala, gospodine.
Ali, dobra primedba.
Ima li Velika Britanija neki sporazum sa zapadnom Afrikom
koji bi bio jači od onog između Španije i Amerike?
Ne.
Ima li Velika Britanija ugovor s Amerikom koji...-Ne.
Ima li Amerika sporazum sa zapadnom Afrikom? -Ne.
Ima li Španija sporazum sa zapadnom Afrikom? -Ne.
Ima li Komonvelt Konektikata sporazum?
Ne, ne, ne. Prestani!
Skinite mu okove.
Žao mi je, imam strogo naređenje...
Skinite mu okove, molim vas.
Da, g. predsedniče.
Ovo je phalaenopsis, orhideja iz Kine.
A ovo je jagorčevina iz engleskog vrta.
Ovo je ljiljan s juga Francuske.
Ovo je moja ,,Blush Noisette'' ruža.
Dolazi čak iz Vašingtona.
Ali, nemoj to nikom da kažeš.
Samo izvoli.
Afrička ljubičica. Ne znaš kako sam teško došao do nje.
Razumeš da ideš na Vrhovni sud.
Znaš li zašto?
To je mesto gde će nas konačno ubiti.
Ne.
U stvari, možda je to i istina.
Ali, nisam tako mislio.
Postoji još jedan razlog, važniji.
Iako moram da priznam da je važniji nama nego vama.
Nemoj...
Znaš li ko sam ja? Je li ti neko rekao?
Šta su ti rekli?
Da ste vi poglavica. -Bio sam poglavica.
Poglavica ne može biti manje od poglavice, čak ni u smrti.
Voleo bih da je ovde tako, Sinke.
Ne znaš koliko.
Čovek se trudi da vlada mudro i čvrsto.
Trudi se da vlada tako da poboljša život sugrađana.
Čovek nastoji da ubije lava.
Nažalost, nije uvek dovoljno mudar ili jak.
A vreme ide dalje
i trenutak prođe.
Slušaj, Sinke.
Iznećemo vaš slučaj
pred najviši sud u našoj zemlji.
Borićemo se s lavom koji može rastrgnuti našu zemlju.
Sve što imamo na našoj strani je kamen.
Znam da nisi hteo da budeš u središtu
ovog istorijskog sukoba kao ni ja,
ali u njemu smo se našli čudnim spletom okolnosti
i čitav svet nas gleda.
Šta nam je činiti?
Hoće li nam pomoći? Ima više pitanja nego odgovora.
Šta je rekao? -Izvinite, nisam razumeo.
Sinke, gledaj.
Iskren sam prema tebi. Sve ostalo bilo bi neuljudno.
Govorim ti, pripremam te,
objašnjavam ti
da je zadatak pred nama izuzetno težak.
Nećemo tamo ići sami.
Sami? Ne. Pravda je na našoj strani. Pravednost je uz nas.
Imamo i g. Boldvina.
Mislio sam na svoje pretke.
Posegnuću u prošlost.
Daleko, do iskona...
I moliću ih da mi dođu u pomoć...
Na suđenju.
Posegnuću za njima i dozvati ih.
I oni moraju doći.
Jer sam u ovom trenutku ja razlog njihovog postojanja.
Časni sude,
teši me činjenica da je moj kolega, g. Boldvin,
tako sposobno i u potpunosti vodio slučaj
da mi nije ostavio gotovo ništa da kažem.
Ipak,
zašto smo ovde?
Kako se obična parnica o vlasništvu
našla pred Vrhovnim sudom SAD-a?
Bojimo li se da su niži sudovi prevideli istinu,
ili nas je strah od građanskog rata
naveo da nametnemo simboliku slučaju koji je nije tražio?
I zar ćemo sada zanemariti istinu
iako ona stoji pred nama, ponosno poput planine?
Istina...
Istina je isterana iz ovog slučaja poput roba,
progonjenog od suda do suda, jadnog i bednog.
I to bez nekog pravnog znanja optužbe, mogao bih dodati,
već dugom, moćnom rukom predsedničke kancelarije.
Da, ovo nije obična vlasnička parnica,
nego najvažniji slučaj ikada iznet pred ovaj sud.
Jer ono o čemu se zapravo radi
jeste sama priroda čoveka.
Ovo su...
Ovo su prepisi pisama ministra Džona Forsajta
i španske kraljice, Izabele II.
Tražim da ih
pročitate u vašem razmatranju.
Hvala.
Ne bih ih zasad dirao, sem izraza koji se ponavlja.
Kraljica neprestano pominje naše 'nesposobne sudove.'
Pitam se kakvi bi njoj više odgovarali?
Sudovi koji dosuđuju protiv Afrikanaca?
Ne bih rekao.
A evo i zašto.
Njeno veličanstvo želi sud koji deluje kao i njeni.
Sudovi kojima se to 1 1-godišnje dete igra
u svom čarobnom kraljevstvu po imenu Španija.
Sud koji će postupiti kako mu se kaže.
Sud kojim se može igrati kao lutkom.
Sud, izgleda, kojim bi se naš sopstveni predsednik
Martin Van Bjuren ponosio.
Hvala.
Ovo je proglas predsednikove kancelarije.
Zove se ,,izvršni pregled''. Siguran sam da ga svi čitate.
Ili sam siguran da se predsednik nada da ga čitate.
Ovo je najnoviji broj.
Unutra je članak koji je napisao 'revnosni glas Juga.'
Možda je to moj bivši potpredsednik, Džon Kalhun.
Nikad nije postojalo društvo
u kome se jedan sloj nije uzdizao radom drugog.
Možemo se vratiti u prošlost sve do biblijskih vremena,
istorija to dokazuje.
Čak i u raju, gde je samo dvoje bilo stvoreno,
jedno je bilo podređeno drugome.
Ropstvo je uvek bilo sa nama
i nije grešno ni nemoralno.
Kao što su rat i otpor prirodna ljudska stanja,
tako je i ropstvo prirodno koliko je i neizbežno.
Moram reći da se ne slažem s 'revnosnim glasom Juga'
i s našim predsednikom koji očigledno deli ta gledišta
i tvrdim da je prirodno ljudsko stanje,
iako znam da je to kontroverzna ideja,
sloboda.
Sloboda.
Dokaz je ono što će čovek, žena ili dete učiniti
da je povrati kad im se oduzme.
Pokidaće lance, satreti neprijatelje.
Nastojaće, protiv svih izgleda i predrasuda,
da se vrati kući.
Sinke, hoćeš li da ustaneš?
Da svi mogu da te vide.
Ovaj čovek je crn, to svi vidimo.
Ali, možemo li tako lako videti još jednu istinu?
Da je on jedini istinski junak u ovoj prostoriji.
Da je belac, ne bi se u sudnici borio za život.
Da je beo i da su ga zarobili Britanci,
ne bi mogao da stoji pod teretom odlikovanja.
O njemu bi se pisale pesme.
Pisci našega doba pisali bi knjige o njemu.
Njegova priča bi se prepričavala u školama.
Naša deca bi,
jer bismo se mi pobrinuli za to,
znala njegovo ime kao što znaju i ime Patrika Henrija.
A ukoliko je Jug u pravu,
šta ćemo s onim sramotnim i dosadnim dokumentom,
Deklaracijom nezavisnosti?
Šta s njenim idejama?
Svi su ljudi jednaki, neotuđivog prava, sloboda...
Šta ćemo s njom?
Imam skroman predlog.
Neko veče sam razgovarao sa svojim prijateljem Sinkeom.
Bili smo u mojoj staklenoj bašti.
Objašnjavao mi je kako, kad neko od Mendea,
to je njegov narod,
kad naiđe na beznadežnu situaciju,
priziva svoje pretke.
Tradicija.
Mende veruju, ako mogu da dozovu duhove predaka,
oni kao da nikad nisu otišli.
A mudrost i snaga koju su othranili i nadahnuli
doći će mu u pomoć.
Džejms Medison, Aleksander Hamilton,
Bendžamin Frenklin, Tomas Džeferson,
Džordž Vašington.
Džon Adams.
Dugo smo oklevali da tražimo vaš savet.
Možda smo se bojali da ćemo tako spoznati
da naša individualnost, koju toliko poštujemo,
nije potpuno naša.
Možda smo se bojali da će se poziv vama smatrati slabošću.
Ali, napokon smo shvatili
da nije tako.
Sada shvatamo
da smo stvoreni da shvatimo
i prihvatimo shvatanje
da ono što jesmo
zapravo jeste ono što smo bili.
Očajnički nam trebaju vaša snaga i mudrost
kako bismo nadvladali strahove, predrasude
i nas same.
Dajte nam hrabrosti da ispravno postupimo.
A ako to znači građanski rat?
Neka dođe.
Neka to bude poslednja bitka američke revolucije.
To je sve što imam da kažem.
U slučaju SAD-a protiv Afrikanaca s Amistada,
mišljenje ovoga suda je
da se naš sporazum sa Španijom iz 1795.
na kome je tužilaštvo temeljilo svoje argumente,
ne može primeniti.
Iako jasno piše u članku 9 da, citiram,
zaplenjeni brodovi i teret moraju biti vraćeni vlasniku,
kraj citata, nije dokazano pred ovim sudom
da ovi Afrikanci odgovaraju tom opisu.
Preostaje nam alternativa
da oni nisu robovi
i zato se ne mogu smatrati robom,
već su slobodni pojedinci sa zakonskim i moralnim pravima,
uključujući i pravo na pobunu
protiv onih koji im uskraćuju slobodu.
I stoga, s jednim glasom protiv,
odluka je ovoga suda
da branjenici odmah moraju biti pušteni iz pritvora
i, ako tako odaberu,
biti vraćeni svojim domovima u Afriku.
Hvala.
Pa...
Šta ste im rekli?
Koje ste reči upotrebili da ih uverite?
Tvoje.
Da čuva vas.
Hvala...
Boldvine.
Hvala.
Seingbe.
OSLOBAĐANJE LOMBOKA, TVRĐAVE ROBOVA
Može, gospodine.
Pali.
Pali!
Pali.
Pali!
Pali.
VILIJAM HENRI HERISON POBEDIO JE VAN BJURENA
I POSTAO 9. PREDSEDNIK SJEDINJENIH DRŽAVA
Pišite pismo.
Njegovoj visosti, ministru spoljnih poslova SAD-a.
Dragi g. Forsajte,
veliko mi je zadovoljstvo da vas izvestim da imate pravo.
Tvrđava robova u Sijera Leoneu ne postoji.
Kako je lepo!
KRALJICA IZABELA NASTAVILA JE RASPRAVU OKO AMISTADA
SA JOŠ SEDAM AMERIČKIH PREDSEDNIKA.
1864. NJENE NADE ZA 'NAKNADU' SU SE UGASILE
PORAZOM VOJSKE KONFEDERACIJE KOD ATLANTE.
SINKE SE VRATIO U SIJERA LEONE I ZATEKAO GRAĐANSKI RAT.
NJEGOVO SELO JE BILO RAZORENO A PORODICA MU JE NESTALA.
VERUJE SE DA SU PRODATI U ROBLJE.
Prevod: KOSTA ZULU LESKOVAC
Preradio & za HD podesio: Du Lee
Preuzeto sa www.titlovi.com