"Когато дълбок сън напада човеците, ужас ме обзе, и трепет,
и разтърси всичките ми кости." Йов IV 13-14
РОБЪРТ ИНГЛЪНД
КОШМАРИ НА ЕЛМ СТРИЙТ: ГОСПОДАРЯТ НА СЪНИЩАТА
Участват още: РОДНИ ИСТМАН
ДАНИ ХАСЪЛ
АНДРАС ДЖОУНС
ТЮСДЕЙ НАЙТ
КЕН САГОУС
ЛИСА УИЛКОКС
Здравей. - Тук ли живееш?
Никой не живее тук.
Къде е Фреди? - Не си е вкъщи.
Музика КРЕЙГ САФАН
Оператор СТИВЪН ФИЪРБЪРГ
Едно, две, Фреди те зове.
Три, четири, вратата заключи.
Пет, шест, разпятието вземи.
Спокойно, Кристен.
Сценарий: БРАЙЪН ХЕЛГЕЛАНД СКОТ ПИЪРС
Режисьор РЕНИ ХАРЛИН
Джоуи! Кинкейд!
Помощ!
По дяволите, Кристен, пак ли?! - Съжалявам, Кинкейд.
Съжаляваш? Голяма нервачка си.
Джоуи! Слава богу. За момент си помислих, че...
Какво? Защо ни доведе тук? - Да, казвай.
Развали ми разкрасяващия сън.
Фреди е тук. Чух го.
Фреди е мъртъв, погребан и осветен. Ние победихме, забрави ли?
Той се е върнал да ни отмъсти. - Кинкейд е прав.
Фред Крюгер е история. Ела тук.
Тръбите са студени. Котелът е студен.
Увери се сама.
Не знам...
Как сте, г-н Джонсън?
Чудесно.
Здравей, Кристен. Рик ей сега ще дойде.
Така ли ще ходиш облечена? - Какво ми е пък сега?
Ще чакам при колата. - Аз също.
Какво му е на стълбището? - Днес избягвам контакти.
Какво?
Когато татко гълта аспирини като пуканки - никакви контакти.
Лимузина ли чакаш?
Отивам в клуба, скъпа!
Да тръгваме.
Имате ли тригонометрия? - Какво е станало?
Възникна дилема - домашното или "Династия" и победи второто.
Сапунките ще те убият.
Ето го Дан Джордан.
На това му се вика първокласен мъжкар.
Знаеш ли, ти си първокласен мъжкар.
Благодаря, Алис.
Земя до Алис.
Пак ли се отнесе? - Рик, моля те.
Той ми е приятел, ще ви запозная. - Рик!
Шегувам се, но бих ги запознал.
Спасението идва.
Това чудо е опасно за здравето. Нищо чудно, че имаш астма.
Астмата е наследствена. Ако четеше, щеше да го знаеш.
Като стана дума, нали тригонометрията ти е любима?
Пак ли "Династия"?
Деб, пожали ни и си купи видео.
Маце, лапаш не каквото трябва.
Ей, корнишон! Май ти е паднало мъжкото достойнство!
Задължена съм ти.
Отврат! - Мъртва е вече, стига.
Здрасти. - Само това ли ще кажеш след снощи?
Бъдете внимателни, той се връща.
Знам, че можеш да привличаш хора в сънищата си,
но вече не ни е нужно. Искаме да живеем нормално.
Не ти ли е хрумвало, че ако влизаш там, може да го събудиш пак?
Ще ти помогнем. Можем да сънуваме нещо по-хубаво.
Ха така, съгласен съм с теб.
А това от какво е? - Кучето ми е като мен -
вкараш ли го в налудничав сън, пощурява.
Гаджето ти идва. Кога спиш изобщо?
Не обсъждаме интимни неща, а вие?
Ще говорим после.
Тези са малко шантави.
Значи ме смяташ за пълна откачалка. - На моменти.
По-весело де, никой не е умрял.
Здравей, татко.
Търсиш ли нещо? - Тъпак.
Знам, че съм закъснял.
Проклетите договори.
Хайде да ядем.
Чакахме те дълго. - И се отказахме, както обикновено.
С треволяк ли ще ме храниш след 10-часов работен ден?
Да не съм заек?
За бога, Алис, мисли с главата си.
Да, мисля. Мисля за това как ми е писнало
да си пропиваш живота и да си го изливаш на мен!
Алис! На теб говоря. Будна ли си изобщо?
Татко, не започвай. - Какво?
Да не будя спящата красавица?
Вече прекалява.
Не ми прави физиономии.
Джейсън! Ела тук, момчето ми.
Ха така. Без малко да ме уплашиш.
Грозно изчадие! Мамицата ти!
Това не е моят сън.
Кристен!
Ако си тук, лошо ти се пише!
Джейсън.
Джейсън?
Жестоко...
Не биваше да ме погребвате. Не съм мъртъв.
Така ти се пада, гадино!
Кристен, Фреди се върна!
Ще се видим в ада.
Кажи им, че Фреди те праща.
Един умря, остават още двама.
Чакай.
Харесва ли ти този мокър сън?
Кристен, помощ!
Покажи се!
Здравейте, рибки.
Така предназначението на огледалото се обезсмисля.
Не можеш да се огледаш в него. - Аз и не искам.
Ако мама беше жива, татко нямаше да се държи така с нас.
Алис, научи се да се браниш.
Да отвръщаш на удара.
Всичко е в ума. Представяш си как го правиш
и тялото ти реагира. Ей така.
Пробвай сега ти. - Аз? Не, не мога.
Как да не можеш! Изправи се и просто...
Ей така, с все сила. Хайде.
Добре, но, Алис-сан, трябва да се владееш.
Хайде сега.
Изби рибата.
Джоуи?
Джоуи, омръзна ми да ти събирам дрехите.
И изключи най-сетне тоя телевизор.
Ето те. Къде беше? Рик къде ли не те търси.
Да си виждала Джоуи и Кинкейд?
Сигурна съм, че са някъде тук. - А аз не съм толкова сигурна.
Пак сме с еднакъв багаж.
Торбичките под очите. Кошмари?
Как мразя да сънувам!
Аз пък обичам, само не и за баща ми.
Как се преборваш с кошмарите? - Мама ме научи като малка.
Чувала ли си за Господаря на сънищата?
Звучи ми като водещ на шоу. - Не, стихче е.
Сънуваш някое приятно място. Помни: ти владееш положението.
Откъде знаеш толкова за сънищата?
Когато те са всичко, което имаш, ставаш специалист.
Да вървим, преди брат ти да организира хайка.
Кафка и Гьоте никога не са били несъвместими.
Крис, къде беше?
Кинкейд, Джоуи! Не...
Той ги е убил! - Чакай, успокой се!
По-добре ли си вече? - Май да.
Какво стана? - Лошо си се ударила.
Трябва да се махна оттук! - Кротко, не мърдай.
Трябва да си починеш. - Не разбирате, той преследва мен!
Спокойно, душице.
Ще ти пусна малко кръвчица.
По-добре ли си вече? - Какво стана?
Лошо си се ударила.
Виждала ли си Рик?
Не. - Ти си сестра му, нали?
Рик остана след училище. На Кристен й беше зле.
Ще му кажеш ли, че го търся?
Аз съм Дан, между другото.
Съжалявам, Алис, смяната ти свърши, масата е моя.
Здравей, Дан, как си? - Искам кока-кола и картофки.
Интересуваш ли се от специалитетите?
Здравей, красавецо, искаш ли питки?
Бързаш ли? - Да, за библиотеката.
Ще имаме тест по физика. - Знам, но нямам време да уча.
Не се преработвай тук. Цял живот ли ще бъдеш сервитьорка?
Това е най-големият ми страх.
Голям сладур е.
Къде ли прави мускули? - Има живот и след тренировките.
Ще те уредя с някой пич, та да ти дойде акълът.
Шийла предпочита телата на масата за дисекции.
Все някога ще я удари хормонът.
Някой ден ще оцениш моето мото. - Което е?
"Духът над материята".
Хайде, чао.
Чао, Алис.
Алис, можеш ли да си тръгнеш? - Какво има?
Кинкейд и Джоуи са умрели снощи. - Какво?
Хей, Рик! - Стой с нея.
Кристен, какво е станало? - Ще чуеш какво ли не.
След всичко, което преживяхме, как можах да го допусна?
Ние бяхме отбор!
Ще види той! - Кой?
Рик, трябва да вървим. Веднага.
Преди да е станало късно.
Защо къщата на духовете? - Това не е просто къща.
Тя е негов дом. Той ме чака тук да засънувам.
Спокойно, с теб сме. - Вие не можете да ми помогнете.
Това не е обикновен кошмар. С мен е свършено.
Нищо не схващам.
Ела. - Какво съм пропуснал?
Тя ни разказа за Фреди Крюгер. Той е градска легенда.
Детеубиец, освободен заради съдебна грешка.
Е, и? - Родителите се вбесили,
открили го и го изпекли като пуйка в Деня на благодарността.
Готин квартал. - И сега идва странното.
Тя твърди, че той се връща в сънищата, и ако те убие насън,
умираш наистина.
"Нека когато дълбоко заспя, Господарят на съня пази мойта душа."
Май си спомням стихчето.
Кристен, махни се от тази къща!
Не си длъжна да я слушаш. Аз ще те пазя.
Най-добре да вървя.
Ще ти се обадя довечера и ще приключим с това.
Алис!
Сядай отпред.
Не ти ли харесва храната? - Я ми кажи, мамо,
ако двама твои приятели умрат в един ден,
би ли имала апетит? - Просто си уморена.
Знам, че не спиш. На това трябва да се сложи край.
Какво ми става? - От пубертета е.
Това ще ти се отрази добре.
О, господи. Мамо, какво си направила?
Боже! Приспивателни?
Виж, Кристен, съжалявам... - Съжаляваш?
Съжаляваш, че сте го изгорили и сега той ме преследва?
Ако не си забелязала,
аз съм последното блюдо на неговия банкет!
Това го обсъждахме на терапията! - Не, майко.
Ти току-що ме уби.
Сподели го с психотерапевта си. - Кристен!
Кристен!
Алис...
Сънувай някое приятно място. Сънувай някое приятно място...
Благодаря ти, Алис.
Здравей, момиченце.
Как се казваш? - Алис.
Имам приятелка, което се казва така.
Не!
Последното хлапе от Елм Стрийт. Сбогом!
Ние те победихме! - Но сега си сам-сама.
Кристен, защо не повикаш някой от твоите приятели?
Може те да ти помогнат. - Никога! Аз съм последната!
Защо не се протегнеш и не вмъкнеш някого?
Не!
Алис!
Колко хубаво. Прясна мръвка.
Алис, събуди се и бягай!
Съжалявам, Алис, беше грешка. Аз те вкарах тук.
Алис, ела при татко. - Остави я на мира, гадино!
Вече никой няма да спи.
Душите на моите дечица.
Алис!
Ще ти е нужна силата ми!
ПОЗДРАВИ ОТ АДА
Добре ли си? - Трябва да отидем у Кристен!
Кристен!
О, господи! Кристен!
Пусни ме!
РОЛАНД КИНКЕЙД НАНСИ ТОМПСЪН
КРИСТЕН ПАРКЪР
Здравей, Алис, ще ми се да си тук. Ужасният ти брат ме мъчи.
Рик, все се каня да те питам, каква гадост си слагаш по косата?
Искам тялото му. - Да бе. А друго не щеш ли?
Тя иска моето тяло.
Алис, какво правиш?
Не знам.
Така ми става по-добре.
Какви ги вършиш? - Ела ми, муци.
Тя бе толкова щастлива с теб. - До историята с Фреди.
Защо не остана с нея? - Това нямаше да помогне.
Напротив. - Не.
Видях какво стана насън.
Имаше един ужасен човек. - Фреди ли?
Не искам да чувам за него. Кристен все за него говореше, стига!
Надушвах дима. Усещах топлината от огъня.
Не беше сън! - Престани!
Тя не беше луда, ти също не си, затова стига вече, моля те!
Защо се държиш така?
Не знам, Рик.
Чувствам се толкова различна.
Нещо се случи в този сън.
И сега сякаш част от нея е в мен.
И аз те обичам! - Привет на всички!
Не мога да си стоя на краката. - Имаме еднакъв багаж.
Какво имаш предвид? - Не си спала, нали?
Толкова ли си личи? - Значи и ти си го видяла.
Кого? Цяла нощ учих за теста по физика.
И направих това за Деб, понеже се бои от буболечки.
Излъчва ултразвук, от който ще се разбягат с писък.
Хайде, ще се видим в клас.
Ама аз не пуша...
Така, имате 40 минути.
Желая ви успех.
УЧЕНЕТО Е ЗАБАВНО С ФРЕДИ!
Помощ!
Събуди се!
Събуди се, по дяволите!
Искаш ли изкуствено дишане? - Не!
Шийла, събуди се!
Шийла!
Скъсана си.
Дайте й аспиратора.
Не видяхте ли? Той беше тук!
Какви ги говориш? - Тук беше!
Отдръпнете се.
Астматичен пристъп?
Кой умира от астма на 17 години?
Тя щеше да стане лекар!
Фреди беше. - Стига!
Видях го. В съня ми.
Аз привлякох Шийла.
О, господи.
Вкарах Шийла в съня си, както Кристен направи с мен.
Аз му дадох Шийла и сега тя е мъртва!
Фантазиите на Кристен й влияят зле.
Не знам дали са фантазии. Виж какво става.
Мрем като мухи.
Радвам се, че се видяхме. - Чао.
Извинете, госпожице, може ли пакетче дъвки?
Здрасти, къде се изгуби? - Карам двойни смени.
Явно имаш нужда от пари.
Знаеш причината, но не ти се вярва.
Не разбираш ли? Не бива да заспивам.
Някой може да умре.
Да речем, че това е истина.
Защо изведнъж този Фреди е погнал теб?
Кристен беше последното дете на хората, които са го убили.
Сигурно Фреди се нуждае от посредник за нови жертви.
Дани, ще закъснеем за киното. - Имам работа.
До скоро.
93 дни до лятната ваканция. - Изтощен ли си?
Не, притеснен. Да видим дали ще изкараме до лятото.
Странни работи стават.
В този ред на мисли, чак ми става жал за онзи.
Гаджето му пукна, сестра му полудя... - Млъквай!
Какъв кретен.
Имаш уморен вид. - Будувах с Алис.
Тя как е? Видях я снощи в закусвалнята.
Обвинява се заради Шийла. Разбирам я.
И аз все за Кристен мисля.
Може би щях да го спра, ако я бях послушал.
Фреди ли имаш предвид? - Кой друг?
Открай време не е безопасно да си тийнейджър в нашия град.
Размърдайте се, момчета.
Ако следващият съм аз, пази си гърба.
Докъде бяхме стигнали?
Всяко общество, още от древността,
е имало теории за сънищата -
какво означават и как да ги контролираме.
Аристотел смятал, че по време на съня душата витае свободна.
Малцина могат да я направляват.
Митът разказва, че има две порти -
положителна и отрицателна.
Положителната се пази от Господар на сънищата,
който брани сънуващия.
Взети заедно, те дават интересен поглед към древната история.
Да слушат и тези, на които не им е интересно, ще се изпитваме.
Рик, накарай ме да се смея.
Слизаме.
Какво...
Истинският боец няма нужда от очи.
Покажи се и се бий с мен, страхливецо!
Нинджите се владеят до съвършенство.
Овладей се, Рик!
Страх ли те е да се покажеш, Крюгер?
Какво ще кажеш за това?
Банзай!
Как ще ме пребориш без оръжието си, Фреди?
Сайонара, Рик-сан!
Не!
И в долината на мрачната сянка ако ходя, няма да се уплаша от зло,
защото Ти си с мене.
Събрали сме се, преизпълнени с тъга заради Рик Джонсън,
чиято смърт е смущаваща и необяснима,
защото той бе млад и обичан от всички,
младеж с висок дух и морал.
Скърбим, но се тешим с мисълта, че такива хора отиват в рая.
Нека се осланяме на вярата, защото неведоми са пътищата Божии.
Здрасти, муци!
Това ми харесва.
Мислят, че съм умрял, нали? Направо страхотно.
Какви са тези сълзи?
Не бих те изоставил. Стига де, не плачи.
Тук съм. Пошегувах се, за да метна Фреди.
Хайде, усмихни се. - Стига сънища наяве.
Е, тръгвам си.
Лека нощ.
Алис, добре ли си?
Не бих казала.
Можем ли да направим нещо? - Не.
Тази война е само моя.
Нищо подобно.
Всички трябва да оцелеем.
Не тренирам часове наред, та някакъв психопат да ме убие.
Нищо не разбираш. Той не е обикновен психопат.
И с лицеви опори няма да го победиш.
И какво ще правим? - Да се съберем у Деби довечера,
за да съставим план. - Алис!
Трябва да тръгвам. - Ще те чакам пред закусвалнята в 8.
Вземи това. Носи лош късмет на този, когото удариш.
Това е решението.
Духът над материята.
Духът над материята ли?
Шийла казваше така.
Тя се променя всеки ден. - Не, след всяка смърт.
Какво става с мен?
Алис, къде отиваш? - При Деби.
Никъде няма да ходиш.
Тук ще стоиш. - Отивам и няма да ме спреш.
Алис!
Не! - Нямаш право да ме спираш.
Само ако знаеше какво става...
Знам какво става с теб и приятелите ти.
Всички мислят така, но се лъжат.
Погледни ме, Алис.
Загубих Рик, защото не бдях над него. Няма да загубя и теб.
Останахме сами.
От всички градове в Америка, да дойда в Бермудския триъгълник.
Просто страхотно.
Дан?
Какво да бъде?
АЛИС
Казвай, не ми се стои вечно тук.
Ако не храната, ще те убие обслужването.
Помогни ни, Алис!
Обичайното. - Не му позволявай, Алис!
Любимата ми. - Не!
Ала-бала-ни... - Спри го!
... ца!
Спри го, Алис! - Рик, мръвчицата ми.
Обичам храна за душата. - Не!
Дай ми още.
Смяната ти свърши.
Бързо! Аз ще карам.
Ще убие Деби. Трябва да го спра! - Ще го спрем заедно.
Искам да ти помогна.
Пристигнахме.
Бързо! Аз ще карам.
Аз не вярвам в теб. - Но аз вярвам в теб.
Без болка нищо не се постига.
Ще убие Деби. Трябва да го спра!
Помощ!
Пристигнахме.
Бързо! Аз ще карам.
Ще убие Деби. Трябва да го спра! - Това сякаш вече се е случвало.
Бързо! Аз ще карам.
Господи! И двамата спим.
Той ни върти в кръг.
Бързо!
Влезеш ли тук, няма излизане.
Какво стана?
Деби... е мъртва.
Свързах се с нея както и с другите.
Ще го размажа!
О, Дан...
Съжалявам.
Качвайте го.
Тук линейка 7. Караме младеж на около 16-18 години.
Множество рани по главата и врата, възможни вътрешни травми.
Това за какво е? - Успокоително.
Не му го бийте. - Така ни е наредено.
Няма да го приспивате! Аз ви нареждам!
Да не си луда? - Той е алергичен.
Да беше казала от самото начало. Проклети хлапета!
Не им давай да те приспят. Трябва да сме готови за него.
Кога ще го оперират? - След 15 минути.
Остави го, Алис!
Те ще го убият! - Какви ги говориш?
Пусни ме! - Алис, по дяволите, върни се!
Алис!
Хайде!
Не... Не ме упоявайте...
Не ми слагайте...
Жестоко.
Крюгер! - Вярно, не съм д-р Сюс.
Алис!
Остави го на мира, гадино!
Видях го! Тук беше! - Знам, да се махаме оттук!
Едно кръгче, гълъбчета? - Дръж се, Дан!
Алис, късно е.
Получи кръвоизлив. Извадете го от упойката!
Алис!
Приспете ме пак! - Спокойно, трудното мина.
Ще се оправиш.
Едно, две, Фреди те зове.
Три, четири, вратата заключи.
Пет, шест, разпятието вземи.
Седем, осем, буден стой.
Девет, десет, да заспиваш не смей.
Добре дошла в Страната на чудесата, Алис.
Ти притежаваш уменията им, а аз - душите им.
Хайде!
Банзай!
Мислиш, че можеш да ме надвиеш?
Аз съм пазител на портата отдавна, кучко!
Аз съм вечен.
Нека когато дълбоко заспя,
Господарят на съня пази мойта душа.
В огледалото на мисълта...
... когато се съзре, Злото ще умре!
Пусни ги!
Мъртъв си, Крюгер!
Почивай в ада!
Снощи спах непробудно. Отдавна не ми се бе случвало.
Аз все още не мога. Дремвам най-много по 2-3 часа.
Но нямам нищо против. Имам хубава причина да будувам.
Ела. Пожелай си нещо.
Я стига, да не вярваш в тези неща?
Да, и мисля, че и ти вярваш.
Хвърлям я.
Какво си пожела?
Ако ти кажа, няма да се сбъдне.
Превод и субтитри БОРЯНА БОГДАНОВА