Downloaded from MY-SUBS.MX
Official MY-SUBS movies site: MY-SUBS.MX
Medellín, Kolumbie, 90. léta 20. století
Osmnáct.
S kým žiješ?
S mámou a se sestrou.
S otcem ne?
Nemáš otce?
Ne.
Nežije s náma.
Přečtu ti několik otázek, na které odpovíš takhle:
vždycky, často, někdy nebo nikdy.
Chtěl jsi někdy někoho zabít?
Odpověz buď vždycky, často,
někdy nebo nikdy.
Nikdy.
Cítíš kolem sebe nějaké zvláštní duchy?
Nikdy.
Slyšíš hlasy, i když vedle tebe nikdo není?
-Ne. -Nikdy?
-Nikdy. -Zajímají tě zbraně?
Nikdy.
Ovládají tě démonické síly?
Nikdy.
Máš pocit, žes v životě selhal?
Někdy.
Cítíš se osamělý?
Někdy.
Naštve tě, když tě lidi urážejí?
-Ne. -Nikdy?
Nikdy.
Brečíš často?
Nikdy.
Přemýšlels někdy, že utečeš z domova?
Nikdy.
Máš rád svoji matku?
Jo.
Vždycky?
Chci koupit nový auto.
Dnes jsem jedno viděl.
Je drahý, ale snad to nějak zvládnu.
Kolik?
Třicet.
Pojeďme na výlet.
Kdy?
Příští týden, až ho budu mít. Dá-li Bůh.
Kam?
Nevím. K moři.
-Čau. -Ahoj.
Elíasi.
Karen?
Lucío?
Amparo.
Už se o tu tvoji holku nebudu starat.
-Elías ji nevyzvedl? -Ne.
Pere se s Andrésem, ale on je menší než ona.
Blbnou spolu, a nakonec se poperou.
-Ublížila mu? -Jo, zkroutila mu ruku.
Skoro mu ji zlomila. Neposlouchá mě.
Omlouvám se. Zbláznila ses?
-On si začal. -Omluv se mu.
-Proč? Bouchl mě první. -Co ti udělal?
Bouchl mě tyčí, když jsem mu vzala fotbalový míč.
-Nelži, Karen. -Neříkej jí, že lže.
-Tvůj kluk ji taky bouchl. -Je mladší než ona.
-Bránila se. -Ale on je tady doma.
Takže si může dělat, co chce?
-Starám se o tvoji dceru. -Nemůže si to nechat líbit.
Je pěkně podlá. Dej si na toho spratka pozor.
-Neříkej jí tak. -Tvoje děti si dělají, co chtějí.
-Ale tady nejsou doma. -Kráva!
-Jak jsi mě to nazvala? -Karen!
-Nic tam nemám. -Nehýbej se.
-Kam tě bouchl? -Sem.
Nic tam nemáš.
-Kde je tvůj bratr? -Nevím.
-Nevyzvedl tě? -Ne.
Nemáš žádné úkoly?
Santiago!
Kde je Elías?
Nevím, neviděl jsem ho.
Viděl jsi Elíase?
Neviděl.
Viděl jsem ho s Andersonem.
-Kde? -U autobusovýho nádraží.
Mladej kluk, v tomhle věku...
Co sakra dělá celej den? Jen tak se poflakuje po ulicích?
Nestuduje.
Nepracuje.
A co udělal dneska?
Zapomněl na Karen!
Ten kluk skončí v pěkným průšvihu.
Radši budu zticha,
protože nemáš ráda, když ti něco říkám.
Protože mě jenom pořád srovnáváš s Carlosem.
Amparo, tvůj synovec jde na univerzitu.
Je to šikovnej kluk.
Mám trochu mletýho masa, můžeš udělat kuličky.
Musíš za něj přijmout zodpovědnost.
Tvoje výchova naprosto selhala.
A pokud takhle budeš pokračovat, skončí tak i Karen.
Mami, to by stačilo. Jsem strašně unavená.
Vidíš? Nemůžu ti nic říct.
Protože se vždycky hned rozčílíš.
Budu radši zticha.
Mám ještě nějaká vajíčka, můžeš si je vzít, jestli chceš.
Karen! Pojď se rozloučit.
Ale ulož si je zvlášť, abys je nerozbila. Víš, jak jsi nešikovná.
Vem si na to tohle. Nedávej je do tašky.
Karen!
Jsi šťastná?
Samozřejmě.
Můžu tu s tebou spát?
Na to jsi už dost velká.
Elías s tebou taky spí.
Protože se pořád bojí.
Ty se nebojíš, ne?
Ne.
Dobrý den.
-Dobrý den, je Anderson doma? -Ne.
-Nebyl s Elíasem? -Odvedla ho armáda.
Armáda?
Ano, posadili ho na náklaďák a odvezli.
-Co udělal? -Nevím.
Máma ho šla hledat na velitelství.
-Elíase sebrali taky? -Nevím.
-Která je to budova? -Ta u stadionu.
Ale byli spolu, ne?
Zeptám se na něho mámy, až zavolá.
Jak to myslíte, že to není váš problém? Pusťte mě tam!
Nemůžu tam nikoho pustit, běžte zpátky do řady.
Do žádné řady nejdu!
Paní, pojďte.
Amparo!
Tvůj syn je tady?
Nevidělas Elíase? Byl s Andersonem.
Nevím.
Kluk ze sousedství mi řekl, že byli spolu.
Neviděla jsem ho.
Kde je Anderson?
Uvnitř, sebrali ho.
Kam ho vezou?
Do Carepy.
-Bylas uvnitř? -Jo.
Musíš dovnitř, tam ti to řeknou.
Zeptej se tamtoho vojáka.
Pomůže ti, nenech se odbýt.
Pane!
Zeptejte se jeho.
Posaďte se.
Jméno toho kluka?
Elías Andrés García Bedoya.
García Bedoya.
Elías Andrés García Bedoya.
Váš syn byl dnes zadržen, neměl u sebe vojenský průkaz.
Tady jsme zjistili, že nemá vyřešenou vojenskou situaci.
Prošel všemi vyšetřeními a byl shledán způsobilým.
Co to znamená?
Že je způsobilý k vojenské službě. Byl přidělen do Caquety.
-Do Caquety? Kde to je? -Na jihu.
Proč tam?
Protože je běžný voják.
Nemá žádné vzdělání, nedokončil střední školu.
Kdy odjede?
Kontingent odjede za úsvitu.
Ne, to nemůže. Nesplňuje k tomu podmínky.
Váš syn je způsobilý.
Nemůže. Pracuje a pomáhá mi doma.
Musí vodit svoji sestru do školy.
Ten chlapec odjíždí.
Ne, ne... přiveďte mi mýho syna.
Madam, na tom vy nic nezměníte.
Jsem jeho matka.
Bylo mu osmnáct?
Je to ještě dítě, nezvládne to.
Sežeňte si právníka nebo zajděte za ombudsmanem.
Proč jste ho takhle sebrali? Kdo ho vychoval, vy, nebo já?
Odejděte, madam, prosím.
Neodejdu, dokud mi nevrátíte mýho syna.
Myslíte si, že si můžete dělat, co chcete?
Je to můj syn.
Je to občan této země.
-Takhle země ať jde do prdele! -Ramírezi, odveď tu ženu.
Neodejdu, dokud mi nevrátíte mýho syna.
Pusť mě!
Nesahej na mě!
Pusť mě!
Paní!
Ramírezi, odchod!
Je jedináček?
Ne.
Má nějaké postižení?
Je hodně malý.
Jste obětí konfliktu?
Jak to myslíte?
Máte nějaké potvrzení, že jste obětí konfliktu?
Ne. On pracuje a stará se o svoji sestru.
To nestačí, madam.
Podle zákona je váš syn způsobilý a musí narukovat.
Pojďte.
Venku před budovou je kavárna.
Je tam jeden muž.
Jmenuje se Adolfo.
Promluvte si s ním.
Víc pro vás udělat nemůžu.
Nenechte svýho syna odejít.
Promluvíme si později.
Pojď.
-Tvýho syna chytili během zátahu? -Ano.
A řekli, že je způsobilej?
-Kam ho přidělili? -Do Caquety.
Do Caquety?
-Nechodil do školy? -Nedokončil ji.
Řeknu ti to upřímně.
Všichni ti kluci, co je chytají během zátahů,
jsou většinou grázlové, co nic nedokážou.
Vyhodnotí je jako "běžné vojáky".
A pošlou je do přední linie.
Caquetá je dost nebezpečná zóna.
Můžete mi pomoct?
Problém je v tom, že není čas.
Odvezou ho za pár hodin.
Můžu zkusit změnit jeho výsledky.
Ale nebude to levný.
Kolik?
Tři miliony.
Tak to tu chodí. Musím zaplatit lidi,
co změní výsledky, aby byl nezpůsobilej.
Můžete zařídit, abych se s ním viděla?
Teď?
Ano.
To nepůjde.
Jak mi můžete pomoct, když ho nemůžu ani vidět?
Elías Andrés García.
Proč jsi pořád v nějakým průšvihu?
Nic jsem neudělal.
Byli jsme venku, přijel náklaďák
a přinutili mě do něj nastoupit.
To máš z toho, že se jenom flákáš.
Nic jsem neudělal.
Nechci tam jít.
Pomoz mi.
Jak ti mám pomoct?
Mami! Ty chceš, abych tam šel?
Udělej, co můžeš. Strašně se bojím.
Mám tě moc rád.
Strašně se bojím.
Nechci tam jít, mami.
Prosím!
Prosím, nechci odsud pryč!
Bojím se!
-Dostaňte ho ven, zaplatím vám. -Máš peníze?
Dám vám je zítra.
Kluk odjíždí brzo ráno, zítra je pozdě.
Přinesu ty peníze zítra.
Jak můžu vědět, že je fakt přineseš?
Přinesu je.
Přines je, a vrátím ti tvýho kluka.
Dostaňte ho ven hned!
No tak, co to má znamenat?
Trochu úcty!
Vypadni z mýho auta.
Nemáš prachy a ještě na mě ječíš?
Vypadni! Ven z mýho auta!
Vrať se, až budeš mít prachy! Vypadni!
-Omlouvám se. -Vypadni!
Mám tě vyhodit?
Ven!
Kráva pitomá!
Říkala jsem ti to mockrát.
Ale tys mě neposlouchala.
Říkala jsem ti, že ten kluk skončí špatně.
-Promluv s Carlosem. -Ne.
Na to zapomeň.
-Proč ne? -Už zase?
Zaplatím mu.
Myslíš, že Elíasovi pomůže?
Klukovi, co se jen fláká?
-Vysvětli mu situaci... -Že potřebuješ peníze, abys zaplatila
někomu neznámýmu, aby dostal tvýho kluka ven?
To je nelegální.
-Co když ty peníze někdo ukradne? -Co když se Elíasovi něco stane?
Nic se mu nestane. Je už velkej.
Pokud se bude modlit k Bohu, nic se mu nestane.
Ty se modli a já se budu modlit taky.
Řekni mu to.
Řekni si mu to sama.
Ty jsi jeho matka, pokud mu to neřekneš ty, nepomůže.
Nevšimla sis, že mi nedávno opravil strop
a tu stěnu, co byla vlhká?
Nemůžu po něm už nic chtít.
Já ti nic dát nemůžu.
Nic po tobě nechci.
Jo, ale pokaždý, když přijde Carlos,
tak se chováš, jako bys jiný děti neměla.
Jsi strašně nevděčná.
Pomáhá nám.
Volá mi, aby se mě zeptal, jak se mám a co potřebuju.
A já ne?
Přestaň ho laskavě obviňovat za svoje chyby,
za to, že neumíš vychovat svýho syna.
Jaký chyby?
Jak to myslíš, jaký chyby? Že se nestydíš.
Jaký chyby?
Seš dvakrát rozvedená.
Máš dvě děti od různejch chlapů.
Nemáš ani halíř.
Seš sama.
To má bejt příklad, co dáváš svejm dětem?
Mají se dobře. Vím, jak mám vychovávat svoje děti.
Tak co tady děláš? Budeš muset roztáhnout nohy,
aby ten chlap dostal tvýho kluka ven.
Protože tady žádný prachy nenajdeš.
Byl tady?
-Odvážejí ho? -Jo.
-Kam? -Do Caquety.
-Do Caquety? -Znáš Andreu?
-Jakou Andreu? -Bydlí tady kousek.
Její manžel zná chlápka, zprostředkovatele.
Zařídí, aby Andersona a Vickyho syna zítra neodvezli.
-Kolik? -Milion, musíme zaplatit do zítřka.
Co budeš dělat?
Ahoj, zlato, je doma máma?
Mami!
-To je Amparo, znáš ji? -Ne.
Není doma. Pracuje a vrátí se zítra.
Jestli chceš, můžeš za ním zajít na nádraží.
Nebo přijď zítra, až bude doma.
-Kde je? -Na nádraží Alamos.
-Potká se s ní? -Jo.
Možná budeš muset počkat, pokud bude mít práci.
-Můžu mu zavolat a říct mu to. -Půjdeš se mnou?
Nemůžu, mám doma muže. Běž za ním, pomůže ti.
Ptej se po seržantovi Vincentu Garcíovi.
Zítra s ním mám sraz na velitelství.
Promluv si s ním a můžeme tam jít zítra spolu.
Garcío!
Někdo tě hledá.
Posaďte se.
Nech toho drbání tady...
-Začni pracovat! -Chrápal na hajzlu.
To je ale vůl.
Slyšels to?
Odkud znáte moji ženu?
Ze sousedství.
Nikdy jsem vás neviděl.
Bydlím ve vedlejším bloku.
Jak se jmenuje váš syn?
Elías.
Neznám ho.
Kamarádí se s Andersonem, synem Nory.
Kolik je mu?
Nedávno mu bylo 18.
Proč nechcete, aby narukoval do armády?
Nezvládl by to tam.
Kam ho přidělili?
Do Caquety.
Do Caquety?
-Kamže, seržante? -Do Caquety.
Panečku...
Víte, že je to nelegální?
Můžu vás za to zatknout.
Zatkněte ji, seržante.
Zatkněte ji!
Haló?
-Roberto! -Garcío!
-Je tu další kamarádka mojí ženy. -Povídej, rychle.
Její syn dnes v noci odjíždí do Caquety.
Jak se jmenuje plným jménem?
Elías Andrés García Bedoya.
Řekněte mi to pomalu...
Bedoya. Elías Andrés García Bedoya.
Číslo občanky?
43 564 295.
Dej mi chvilku, promluvím s vedoucím jeho sekce.
Pokud ho tu nechá ještě den, mohl bych změnit jeho výsledky.
Ale nebude to levný.
Kolik?
Garcío! Jakej je tvůj podíl?
Nemám žádný podíl.
Dva miliony pesos.
-Ale Nora říkala milion. -Kdo je Nora?
Matka toho druhýho kluka, Andersona.
Každá situace je jiná.
Ten druhej kluk byl přidělenej do míň nebezpečný zóny.
Dostat je z Caquety je mnohem těžší.
A navíc v tak krátkým čase.
Musí se to udělat nenápadně.
Nemůžete to udělat levněji?
Ne, madam. Taková je cena.
Záleží na vás.
Máte ty peníze?
Přinese ti ty peníze.
Dej mi 10 minut, zjistím, jestli půjde ho pozdržet.
-Díky moc, Roberto. -Nemáš zač.
Potřebuje 10 minut.
Zůstane tu do zítřka.
Dones mu ty peníze.
Čím dřív, tím líp.
Ptejte se na Roberta, je tam pořád.
Pokud byste měla nějaké problémy, zavolejte mu.
Děkuju.
Nemáte zač.
Kde má otce?
Nemá otce.
Nejste vdaná?
Ne.
Nemusíte se bát, je to dost běžné.
Dělají to všichni.
Roberto je spolehlivý.
Pracuje v armádě celý život.
Nebojte se.
Mockrát děkuju.
Není zač.
Jak se máte?
Je Nora doma?
-Je pozdě. -Potřebuju jí jenom něco říct.
Pojď sem.
Tak jak to šlo?
-Můžeme se tam potkat ve čtyři? -To je moc pozdě.
Potřebuju být doma, než se vrátí můj muž.
On to neví?
Tak ve dvě?
Dobře, tak zítra.
Karen!
Musíme jít.
-Je strašně brzo. -Já později nemůžu.
-Můžu jít sama. -Ne.
-Kde je Elías? -Přijde později.
Počkej na mě po škole.
Přijdu tě vyzvednout.
Dobrý den. Omlouvám se, ale v kolik otevíráte?
Za hodinu.
Nemohla by tu do té doby počkat?
Počkej na mě tady a nikam nechoď, jasný?
Ahoj.
Děkuju vám.
Co tady děláš?
Potřebuju tvoji pomoc.
Pojď sem.
Chceš zaplatit, abys ho dostala ven?
A já ti mám ty peníze půjčit?
Nevím.
Je dost starý. A rozmazlený.
Ať si ho vezmou. Můj syn to není.
Je vyděšený.
Já ty peníze nemám.
A co ty peníze na auto?
Na ty nemůžu sahat.
Nedozví se to.
Příští týden ti to vrátím.
Ne.
Lásko, počkej!
Nebuď z toho špatná.
Není to taková tragédie.
Pomůžeš mi, nebo ne?
Popřemýšlím, co bych mohl udělat.
Pojďme se potkat později.
Ne, později nemůžu.
Za dvě hodiny?
Kde?
V bufetu.
V 10?
Jo.
Dobrý den, pane Alberto.
Dobrý den, Amparo.
Potřebuju něco vyřídit kvůli synovi, mohla bych jít?
-Kdy? -Teď.
-Nepřišla jste před chvílí? -Zjistila jsem to včera.
Nemůžete to zařídit někdy jindy?
Ne. Napracuju si to v přesčasech.
To musí schválit pan Hermes.
Pokračujte v práci, já s ním později promluvím.
Promluvím s ním.
Doneste tyhle prostěradla Humbertovi, zavolám vás.
Pro tvoji barvu pleti je lepší sytá červená.
Kolik stojí tyhle?
Ty jsou ve speciální nabídce, 10 000 pesos.
Rtěnka od Avonu je dražší, ale tahle je fakt pěkná.
Amparito, tobě by slušela světle červená.
Podívej se do tohohle časopisu.
-Nemám peníze. -Je tam speciální akce.
Vidíš? Tahle by ti fakt slušela.
Tyhle jsou z nové kolekce od Avonu.
To je teď v módě.
Vypadají fakt hezky.
Která se ti líbí?
-Všechny. -Mám je tady.
Nemám peníze. A kromě toho potřebuju půjčit.
Jestli ji chceš, můžeš mi to dát příští měsíc.
Nevím.
Je zlevněná. Je to super nabídka.
To je nová kolekce od Avonu. Mladí se teď po tom můžou utlouct.
-Nemáš světlejší? -Tahle na tobě bude vypadat líp.
-Kolik stojí? -3 za 10. Dáš mi to příští měsíc.
-Máš něco pro chlapy? -Mám všechno.
-Pro moje děti. -Kolik je jim?
Holce osm, klukovi osmnáct.
Mám všechno, deodoranty, parfémy...
-Na dluh? -Pak mi to zaplatíš.
Vidíš, originální parfémy, a levný! Můj syn má rád tenhle.
Co mají rádi tvoje děti?
Kup mu třeba tenhle.
Mám taky voňavky pro holky.
-Nevím. -Dám ti dobrou cenu.
Amparo!
Počkejte tady.
Posaďte se.
Co máte tak důležitého?
Potřebuju něco zařídit pro svého syna.
A co konkrétně.
Ohledně armády.
Proč se tak tváříte? Co se stalo?
Musím jít.
Jste nemocná?
Ne, jenom trochu unavená.
Máte horečku?
Ne.
Co vás bolí?
Nic mi není.
Jste ve stresu?
Ne, pane.
Ty věci kolem syna nemůže vyřídit váš manžel?
Nemám manžela.
Když nebudete moct přijít do práce, předem zavolejte,
abychom se vyhnuli těmhle problémům.
Dobře, pane.
-Tak běžte. -Děkuju.
Amparo!
Ty někam jdeš?
Jsi v pohodě?
Máš nějaké peníze, co bych si mohla půjčit?
Ne, Amparo. Nemám.
Piedad tu pro tebe nechala ty rtěnky a voňavky.
Jak dlouho na něho chceš ještě čekat?
-Na koho? -Na Víctora.
-Kdo říká, že čekám na něho? -Já vím, že čekáš na něho.
Miluješ ho?
Jsme kamarádi.
Co k němu cítíš?
Víš, že je ženatý?
Jsi nádherná žena.
Měla by sis najít někoho, kdo tě bude milovat.
Někoho, kdo ti může dát, co potřebuješ.
Viděla ses někdy? Jsi tak roztomilá.
Tak krásná.
Octavio!
Co tady děláš?
Jsi v pořádku?
Co se stalo?
Proč ses nevrátila do prádelny?
Měla jsem práci, tady a doma.
-Jak se všichni mají? -Dobře.
-Pracuje tam pořád Piedad? -Jo.
Už jsem tam dlouho nebyla. Budu tam muset zajít je pozdravit.
-Jak to jde tady? -Dobře.
Je to jiný než prádelna, ale líbí se mi tu.
Jak se mají děti? Karen a Elías?
Elíase zavřeli.
Co se stalo? Co udělal?
Nic. Sebrala ho armáda.
Pomáhá mi s tím jeden prostředník.
Nemohla bych si od tebe půjčit peníze?
Kolik potřebuješ?
2 miliony.
Amparo, to je strašně moc.
Budu se muset zeptat Víctora.
Máme nějaké peníze stranou na nové auto.
-Jak se má? -Dobře.
Má toho hodně v práci. Je tam teď dost úspěšný.
Julieto!
Počkej chvilku.
Zavolej mi později.
Promluvím s ním, uvidím, co můžeme udělat.
Musíme se někdy potkat a probrat, co je nového.
200 000 za všechno.
To má větší cenu.
-Tohle není zlato. -Je to zlato.
Ne, běžte se zeptat do klenotnictví. Víc než 100 000 vám za to nedají.
-Dejte mi 300 000. -Ne, 200 000 za všechno.
-250. -Nemůžu vám dát víc než 200.
Dobře.
Kolik za tyhle?
Jsou to originály.
40 000 za oba.
Amparo!
-Nech mě. -Proč jsi to udělala?
Proč jsi to řekla Julietě?
Řeklas jí to?
-Ty parchante! -Hraješ si teď na oběť?
Vždycky jsem k tobě byl upřímnej. Nikdy jsem tě do ničeho nenutil.
-Potřebuju peníze. -Jaký peníze?
Dej mi ty peníze, nebo to řeknu Julietě.
Zbláznila ses?
Přestaň plácat nesmysly, nebo se už nikdy neuvidíme.
-Je ti jedno, jestli se to dozví? -Nic jí neřekneš.
Tohle všechno děláš pro toho svýho debilního syna?
-Neříkej mu tak. -Je to pravda.
Pojďme všechno nechat tak, jak to je.
Nic jí neřekneš.
Na školní výlet. Máme zaplatit 4000 a máma nemá peníze.
Na pláž.
Do Coveñas.
-Příští týden. -V pátek.
Teda v pátek.
-Kolik to stojí? -Zeptej se ho, kolik ti může dát.
Kolik mi můžeš dát?
-100 000. -Řekni, že potřebuješ víc.
Jo, jedou všichni.
Potřebuju víc peněz.
-Kolik je víc? -Kolik ti může dát?
Jo.
Dobře.
-Chce s tebou mluvit. -Ne.
Haló...
Dobře.
V pátek.
Můžeš jí dát víc?
Musím jí zaplatit jídlo a potřebuje nové plavky.
Kolik jí můžeš dát?
Dobře.
Šlo by to dneska? Musí to mít na pátek připravené.
Zítra to nejde.
Ne, nemůžu.
Můžeme si pro ně dojít.
Rodrigo, můžeš to pro mě udělat?
Dobře, děkuju.
Když se tě táta zeptá, kdy je ten výlet, řekneš v pátek.
A nemáš plavky, ztratilas je na plavání.
-Kdy je ten výlet? -V pátek.
Na jak dlouho?
-Karen! -Čtyři dny.
Proč nemáš plavky?
Dávej pozor! Proč nemáš plavky?
Ztratila jsem je.
-Ztratilas je na plavání, jasný? -Jo.
Nic jinýho tátovi neříkej. Seš chytrá holka.
Nechci už dál jít pěšky.
Ahoj, zlato.
Kde je máma?
Amparo!
Co tady děláš?
-Čekám. -Proč nejdeš dovnitř?
-Máme už zpoždění. -Máma ví, že přijdete.
Pojď ji aspoň pozdravit.
Ahoj, Amparo.
-Jak se máš? -Dobře, a ty?
Dobře.
-Ahoj, zlatíčko. Jak se máš? -Dobře.
Pozdravilas svoje sestřičky?
Dej mi to, a běž si s nima hrát.
Amparo, sedni si.
Holky, hrajte si s vaší sestrou. Ukažte jí, co děláte.
-Amparo, za chvilku bude oběd. -Děkuju, ale nemáme čas.
Proč? Teresa vaří fazole.
Miláčku můj! Ty jsi tak velká a roztomilá!
-Ahoj. -Jak se máte, Tereso?
-Skvěle, děkuju. Co ty? -Jde to.
-Dlouho jsi tady nebyla. -Musím pracovat.
To je pěkné. Jsi spokojená?
Amparo, dáš si něco k pití? Kafe, džus?
Ne, děkuju.
Vypadáš moc dobře.
Děkuju. Jak se daří vám tady?
Zvládáme to moc dobře, díky Bohu.
Podívej, jak holky vyrostly. Marianita jde letos do školy.
Luz je už ve třeťáku. Jsou to hodné a slušné holky.
Rodrigo je zapsal na malování, strašně rády kreslí.
-A co vy? Jak se daří vám? -Skvěle.
-Co Karen ve škole? -Dobrý.
-A její bratr? -Taky.
-Studuje? -Pracuje.
-Už? Tak brzo? Kde pracuje. -V obchodě.
-To je pěkné. Je tam spokojený? -Jo.
Ale ne, děkuju. My už musíme jít...
Jez, Amparo! Jsou moc dobré.
-Pořád bydlíš v Itagüí. -Ano.
-Sama s dětma? -Jo, jen my tři.
To je pěkné.
-A jak se daří jim? -Dobře, jsou velmi organizovaní.
Mají tenhle dům, co splácejí.
María ještě staví další patro, aby měli víc místa.
Chceš ho vidět?
Ne, děkuju. Je to vidět odsud. Moc hezké.
Chtějí, aby měla každá holka svůj pokoj,
protože jak rostou, chce mít každá svůj prostor.
Bude to moc hezké.
No to je krásné!
Podívej, Amparo.
Běž to ukázat mamince, je to moc krásné.
Tere? Za jak dlouho bude to maso?
-To je dobrý, nevstávej. -Děkuju, zlato. Hned přijdu.
Karen!
-Běž poprosit tátu o ty peníze. -Už jdeme?
-Jo. -Můžu tu zůstat?
-Ne. -Chci tu ještě chvíli zůstat.
-Ne. -Proč ne?
Protože to není tvůj dům a už je pozdě.
Běž.
Chceš ji tu nechat?
Nemohla bych ji později vyzvednout.
-Můžu ji později hodit domů. -Ne, děkuju.
Moc peněz nemám.
Můžu ti dát 300 000.
Stačí to?
Kdy je ten výlet?
Od pátku do pondělí.
-Je to bezpečné? -Jo.
Buď hodná a poslouchej paní učitelky.
A nechoď sama do moře.
-Můžu jí zavolat na nějaké číslo? -Zeptám se a dám ti vědět.
To je lež!
-Karen! -Co je lež?
-Promiň. -Co tím myslí?
Co je to s tebou, ty spratku? Co jsem ti řekla?
Abys před svým otcem nic neříkala!
Řekla jsem ti to, nebo ne?
Kolikrát jsem ti to opakovala?
Karen, pojď!
Pojď sem, ty malej spratku.
Kam jdeš?
Vrať se!
Poslouchej mě, když s tebou mluvím!
-Nech mě! -Nestrkej do mě, jsem tvoje matka!
Co je to s tebou? Co ti udělala?
Proč se k ní tak chováš?
Bude lepší, když bude u mě.
Ty ji nezvládáš. Nechováš se k ní dobře.
Moje dítě mi teda nesebereš.
Proč mi lžeš?
Elíase sebrala armáda. Musím zaplatit, aby ho pustili.
K tomu potřebuješ ty peníze?
Jo.
Elías není můj syn. Nikdy mě neměl rád.
-Tys ho taky neměl rád. -Měl jsem snahu...
To už je teď jedno. Máš svoji rodinu, a já svoji.
Vem si to.
Bude lepší, když tu Karen zůstane, než to vyřídíš.
Můžeš pro ni přijít později, nebo ji přivezu.
Chceš tu zůstat?
Rozluč se s mámou a pojď si dát kousek koláče.
Chceš?
Jo.
Ahoj, Amparo.
Děkuju.
Elías odjíždí pryč?
Nevím.
Promiň.
Běž dovnitř.
Paní, hledáte něco?
Potřebujete vojenskou občanku?
Pro syna, nemám pravdu?
Noro!
Promiň, jdu pozdě.
Co se stalo?
Anderson odjíždí.
Ty ho necháš?
Proč?
Musím jít.
Pane Roberto? Jak se máte? Tady Amparo.
Omlouvám se, přišla jsem pozdě. Jsem tady před budovou.
Kde?
Moment, prosím...
Můžete.
Ano.
53. ulice.
Číslo 43.
98.
To je nějaká kancelář? Nebo co to je?
Je to daleko?
Dobře, jdu tam.
Haló?
Pan Roberto? Tady Amparo.
-Mockrát děkuju. -Není zač.
-Dobrý den. -Dobrý.
-Omlouvám se za zpoždění. -Nic se neděje, pojďte.
Je mi líto, madam,
ale s tou částkou, kterou máte, mám jenom dvě možnosti.
Nechat ho odjet,
nebo ho zkusit nechat poslat do jiné oblasti.
Ale pořád bude považovaný za způsobilého ke službě.
Protože ke změně výsledků byste potřebovala celou částku.
A tu nemáte.
Kam by ho poslali?
To nevím, to bych musel zjistit.
Ani nevím, jestli by to šlo. Ale mohli bychom to zkusit.
Zkusit ho dostat do míň nebezpečné zóny.
Někam...
... ne tak daleko.
A zatím nemůžu nic zaručit.
Pomozte mi, pane, prosím.
Dostaňte ho ven.
Je mi líto, madam, ale tohle není charita.
Jednám se ženami jako vy neustále.
Umíte si představit, že bych vám jen tak pomohl všem?
Válka je bohužel...
... pro chudé.
Mohla bych vám zaplatit nějak jinak?
Kolik je vám let?
35.
Jste vdaná?
Ne, pane.
Jak jinak byste mi mohla zaplatit?
Haló?
U telefonu.
Mám tu další klientku.
Je zrovna náborová sezóna.
Vraťte se později...
a můžeme to probrat.
Jenom teda...
přijďte před osmou.
Protože potom už nevím, jestli se mi ho podaří dýl zdržet.
-Pan Roberto? -Eugenia?
Ano, to jsem já. Těší mě.
Pojďte dál.
Co se ti stalo?
Nic.
Promiň.
Za co se omlouváš?
Za všechno.
Ahoj.
Dáš si něco? Džus, kafe?
Ne, děkuju.
Kolik je vašemu chlapečkovi?
Tři.
Vypadá jako Elías, když byl malý.
Byl strašně malinký.
Proto je pořád takový slabý.
Nejdřív s náma jeho otec bydlel.
Ale po nějaké době nás opustil.
Musela jsem se přestěhovat k mámě.
Ale ta mi to jenom ztěžovala.
Říká, že můj život je katastrofa.
A má pravdu.
Pak jsem potkala otce Karen.
Všechno se zdálo být v pořádku.
Ale neměl rád Elíase.
Chodil za mnou v noci do postele.
Protože se bál.
A Rodrigo ho vždycky poslal zpátky k sobě do pokoje.
Slyšela jsem ho, jak brečí.
Ale nic jsem neudělala.
Nestuduje, nemá práci.
Ale snaží se nějakou najít.
Je to hodný kluk.
Kdyby se mu něco stalo, umřela bych.
Moje děti jsou to jediné, co v životě mám.
To je mi líto.
Je mi to líto.
Ale to není můj problém.
Je to vyřízené.
-Co je vyřízené? -Váš syn tu zůstane.
-Co mám dělat? -Počkat na něj.
Můžete jít na velitelství, chtějte seržanta Jiméneze.
Dostane ho ven.
Nebo tu můžete zůstat se mnou, jestli chcete.
Můžeme něco dělat spolu.
Už jsem vám zaplatila.
Jistě. Myslel jsem, kdybyste chtěla...
Pane!
Hledám seržanta Jiméneze.
Pane!
To je můj syn.
Potřebuju mluvit se seržantem Jiménezem.
-Proč? -Kde je?
Seržante!
Teď na vás nemá čas.
To je nějaká chyba, odvádíte mýho syna, ale já jsem zaplatila!
Okradli jste mě.
-Uklidněte se, paní. -Přiveďte mi mýho syna.
-Který to je? -Elías Andrés García.
To není legální, madam. My tu tyhle věci neděláme.
Běžte domů a počkejte tam na něj.
Váš syn snad ví, jak se tam dostane, nebo ne?
Nebo jste si ho chtěla domů odnést?
Amparo!
Co se stalo?
Chtěla jít domů.
Brečela, že chce vidět svého bratra.
Následující hoši,
buzeranti, zbabělci, mamánci,
vystoupí z kamionu.
Obando Camilo.
Gutiérrez Augusto.
Builes Joseph.
García Elías.
Londoño William.
České titulky Tomáš Pivoda Iyuno-SDI Group 2022