Filmen dere skal se, er inspirert av livet til Céline Dion.
Dette er likevel fiksjon, der personer, steder og hendelser kan være endret.
Jeg er en ganske vanlig gutt
Noen ganger har jeg ikke lyst til å gjøre noe
Jeg røyker kanskje pot eller tar meg en øl
Jeg spiller kanskje musikk med Store Pierre
Men jeg må tenke på min karriere
Jeg er en populær sanger
Dere vil at jeg skal være en gud
Dere skulle visst hvor gammel jeg føler meg
Jeg sover ikke lenger, jeg er altfor nervøs
Når jeg synger, går det litt bedre
Men dette yrket er farlig
Jo mer man gir, jo mer vil folk ha
Jeg skal ikke lyve for deg, Sylvette.
Det er mye jeg vil at vi skal gjøre sammen, men bare vi to.
Hva mener du med det?
At jeg ikke vil ha barn.
Antoinette.
Jean-Damien.
Lucette.
Jean-Sylvain.
Jean-Bobin.
Jean-Colin.
Jeannette.
Pierrette.
Claudette og Jean-Claudin.
I begynnelsen ville du ikke ha barn, Anglomard.
Vår eldste er gravid.
Du skal bli bestefar! Alle er tatt hånd om.
I dag sendte jeg tvillingene på skolen.
Jeg vil ta imot alt Herren gir oss.
Gud vet at jeg elsker alle mine 13 barn, fader.
Jeg vet det.
Men nå er jeg for gammel.
Hva om denne lille ikke er normal?
Eller hvis det ikke lenger fins en mor til å ta seg av de andre?
Hva sa han?
- Han sa: 'Nå tuller du fælt, fru Dieu.' - Du skulle ikke ha spurt.
Der fant jeg det!
- Hva da? - Vi skal kalle henne Aline.
- Var vi ikke enig om 'Poupette'? - Nei. Aline!
Aline Dieu. Det er bedre.
Ja...
Er du mammas lille baby?
Er du hennes lille attpåklatt? Ja!
Familien Dieu og bandet!
Har du sett Aline?
Kom igjen! Din tur, skatt.
Kom.
- Går det bra? - Ja.
- Jeg dro min vei en sommerkveld - Oh, mamy!
Uten et ord, uten et kyss til farvel
Uten å se tilbake på fortiden
Fortiden
En gang krysset jeg grensen
Vinden blåste sterkere enn i går
Da jeg var hos deg, min mor
Å, mor!
Oh, mamy
Oh, mamy, mamy blue, oh, mamy blue
Ikke i kveld, dessverre. Hun har skole i morgen.
Jeg skjønner, men hun er våken til klokken tre om natten hver helg.
Riktig. Vi ses på lørdag.
Hørte dere det?
'Hvis ikke barnet synger, kommer vi ikke.'
Her er resultatene på diktaten forrige torsdag.
Josephine, A+. Bravo.
Frøken Dieu.
Frøken Dieu!
Stryk med glans. Som forrige uke.
- God natt. - Mamma?
- Ja, skatt? - Vet du hva mitt største ønske er?
Nei.
- Det er å bli en stor sangerinne. - Det vet jeg, gullet.
- Mamma har et stort prosjekt. - Hva er det?
Det er deg.
Hør på meg, Jean-Bobin.
Hun skal ikke bli noen sirkusfrik som synger hitlåter som en papegøye.
Vi må lage en sang til henne. Til henne.
Vi er da ikke dummere enn de andre. Vi skriver den selv.
Jeg, vel. Og du lager musikken.
Du kan få hjelp fra Jean-Colin, Jean-Claudin eller Jean-Sylvain.
Det klarer vi!
Og da, og bare da, sender du den til han fyren du nevnte.
Men ikke før.
'Aline Dieu'...
'12 år'
Esken.
Esken...
Vent.
Rødt bringer lykke.
Mamma, dette går fint.
Om to timer vil den ligge på skrivebordet hans.
I kveld skal jeg vedde på at vi får en telefon.
For dette... Det er bra.
Det er veldig bra. Det er veldig, veldig bra!
Ikke varmt!
Hvem tror denne manageren at han er? Han kunne ha ringt.
- Er han på turné med en annen? - Han har ingen annen, mamma.
- Hans største stjerne dumpet ham. - Hvordan vet du det?
- Alle i bransjen vet det. - Unnskyld meg, herr Proff!
Kanskje han søker lykken i USA?
Nei. Han ble sett på en restaurant sammen med kona i går kveld.
- Da er han ikke konkurs. - Han kan være konkurs likevel.
- Greit. Jeg ringer ham. - Vent, Jean-Bobin.
I morgen. I morgen er bedre.
Ja? Takk.
Ja, god dag. Jeg har ringt deg to ganger i dag.
Unødvendig.
Vi la igjen en kassett på kontoret ditt for to uker siden.
Jeg skal bare si deg en ting:
Hvis du hadde hørt på den, hadde du ringt tilbake for lengst.
Greit. Ja. Takk.
Hva sa han?
Han skal høre på den og ringe tilbake. Om ti minutter.
- Ta den, for guds skyld! - Vent!
Ja, hallo?
Nei, jeg er ikke faren hennes. Jeg er storebroren.
Ja. 12 år gammel, jeg sverger.
Nei, vi har ikke fikset på den. Det har vi ikke utstyr til.
Ja, når da?
Jeg skal sjekke kalenderen hennes. Et øyeblikk.
Der hadde du flaks. Det går bra.
Nei, det er du som skal ha takk.
Og?
Vi har en avtale med monsieur Guy-Claude Kamar.
Når?
- Vi bør dra med en gang. - Mamma!
Kom igjen!
Du trenger ikke å smile så mye, kjære.
Du er vakker, jenta mi.
- Pappa ga deg denne. - Hva er det?
Jeg vet ikke. Han sa den bringer lykke.
Skoene dine!
Velkommen. Sett dere.
Monsieur Kamar, vi snakket sammen i telefonen.
Er det virkelig du som synger her?
Ja.
Jeg snakker til deg, Céline.
Aline.
Er det du som har spilt inn dette, Aline?
Ja, det er meg.
Den stemmen jeg hørte her, jeg fatter ikke at den er din.
At den kommer ut av deg.
Tror du at du kan synge for meg?
Jeg er vant til mikrofon og folk rundt meg.
Lukk øynene.
Forestill deg at du står foran en stor sal.
Med store balkonger fulle av folk som hører på deg.
Jeg skal også høre på deg, Aline. 1000 %.
Du har aldri hørt maken i hele ditt liv.
Jeg gråt nesten. Lykkehjulet snurrer. Lykkehjulet snurrer!
Vår store stjerne har kanskje forlatt oss...
'Stor' på alle måter.
Men her har vi en uslipt diamant.
Hvis vi finner de riktige sangene, og det skal vi, feier vi alle av banen.
Og det er bare for det europeiske markedet.
Jeg skal ta ham. Den bedreviteren!
Hvor mange singler solgte Barbra Streisand av 'Woman in Love' -
- i Canada?
71 200.
Og i USA?
630 000.
Ishockey-sluttspillet i 1978, hvilken plass kom vi på?
Canada vant Stanley Cup mot Boston i sjette.
Veldig bra.
- Hva heter jeg? - Josette.
- Feil! Jeg er Josette. - Jeg er Jeannette.
Hva med meg?
Jean...
Han tar ingen sjanser.
Jean-Claudin.
- Og jeg? - Jean...
Jeg er ingen Jean. Jeg er monsieur Jeannette.
Siden vi ikke har fått barn ennå, fikk han være med.
Vi kunne ikke vise deg alle 57 på en gang.
57?
Med barnebarna. De kommer hver søndag.
Vi får plass til alle her inne.
- Jeg har tre. - Fortsett, Guy-Claude!
Du åpnet mine øyne
Du ledet min lek
Si meg hva du vil, jeg vil alltid elske deg
Så stor er min kjærlighet til deg
Du, mitt første smil
Mitt første minne
Du så meg vokse, mine armer så små
Så stor er min kjærlighet til deg
Mamma!
Jeg trenger ditt blikk på meg
Du er min tro
Du er det fineste jeg har, og gå ved min side
Tiden går
Du får sølv i ditt hår
Men jeg vil være et barn til den dagen jeg dør
Så stor er min kjærlighet til deg
Så stor er min kjærlighet
Til deg
Og husk, dette er hennes aller første TV-opptreden.
Aline, før du går tilbake til din mor, har jeg et bitte lite siste spørsmål.
Som jeg tror mange lurer på.
Har du gått på mange sangkurs?
Nei, det har jeg aldri trengt.
Du verden! Her har vi en svært selvsikker, ung kvinne.
Vi ønsker henne en vakker og lang karriere.
Det var helt perfekt, Aline. Men hør på meg:
Det du har, talentet ditt, det er svært uvanlig.
Det er ikke normalt. Du og jeg er like.
Da jeg var på din alder, kunne jeg telle så fort -
- at når noen ba meg regne ut, la oss si 34 ganger 61 delt på 17, -
- hadde jeg svaret på sekundet. Men jeg holdt det litt for meg selv.
Jeg lot som jeg regnet. Vet du hvorfor?
For ikke å virke som en hoven blei. Folk liker ikke det.
Hun får platinaplate hvis dette fortsetter.
Det fikk hun forrige torsdag.
Jeg spurte alle søsknene dine, og alle sa det samme, -
- at du har en gudegave.
Nei, det er også mye arbeid. Jeg øver veldig mye.
Takk.
Det var Martine Lévêque, TV7 Montreal.
Hvis du vil, Michel, skal du få verdensrettighetene.
Jeg skal synge i Paris!
Mamma, hørte du det?
Går det bra? Du er vel ikke syk?
Det går bra, takk.
- Når lander vi? - Om 3 timer og 20 minutter.
- Kan jeg få sukker i stedet? - Selvfølgelig.
Takk.
Se.
Et annet fly. Så pent det er.
Da går vi.
Caron Mann
Hva gjør seg best i lyset der oppe?
- Blå, rosa? - Den blå er fin.
Aline, det er oss.
Michel Caron og Danielle Chlostawa på Châtelet til februar.
Nå til øyeblikket vi alle har ventet på.
Det er første gang hun er med i et stort TV-program.
Jeg skal si hvor gammel hun er etterpå, men hun kommer til å nå langt.
Hun er årets åpenbaring i Quebec. Dere kjenner ikke ansiktet hennes.
- De blir ikke skuffet. - Hun har et rart utseende.
Du kommer til å feie alle av banen fordi du er den beste.
Og den vakreste.
'Kjærlighet og vennskap' er tittelen på sangen.
Legg dere jentas navn på minnet, her er Aline Dieu.
Han tenker på meg, jeg ser det, jeg føler det, jeg vet det
Smilet hans lyver ikke når han kommer og henter meg
Han liker å snakke med meg
Om det han har sett, om veiene han har gått
Om alt han gjør
Han står meg så nær
Og likevel vet jeg ikke
Hvordan jeg skal elske ham
Bare han kan bestemme
Om dette er kjærlighet
Eller vennskap
Jeg elsker ham, og jeg kan tilby ham mitt liv
Selv om han ikke vil ha mitt liv
Drømmer jeg om å være i hans armer
Og det beste av alt...
Jeg har hørt at de lytter til platen ustanselig i Vatikanet.
- I Vatikanet? - Ja, Sylvette, i Vatikanet.
- Ikke i Vatikanet? - Jo da, i Vatikanet.
- Jean-Bobin! - Ja.
Alines plate selger som varmt hvetebrød i Vatikanet.
- I Vatikanet? - Ja. I Vatikanet!
Aline, du kommer aldri til å gjette hvor du slår alle rekorder for øyeblikket.
- I Vatikanet! - I Vatikanet?
Ja, i Vatikanet.
Hvor er det?
Jeg skal si deg en ting: Sanger er 45 % show.
- 45 %? - Ja.
Det som utgjør den store forskjellen, er det du gir av deg selv.
Du må få dem til å drømme.
Jeg vet at du forstår det.
Jeg vil at de skal gå hjem med stjerner i øynene.
Takk, tusen takk.
I kveld, for å avslutte denne kvelden oppe blant stjernene, -
- vil jeg si noe til dere som betyr mye for meg:
Ikke kjør for fort. Følg godt med på veien når dere kjører hjem. Takk.
Tusen takk.
Kanskje hun kan være med på Denise Pellerin Variety Show neste måned?
- Vi har drømt om det i evigheter. - Nei, Sylvette.
Du syns kanskje jeg er sprø, men jeg vet at hun trenger en pause.
En veldig lang pause.
- Hun vil ikke ha det. - Det er nødvendig, Sylvette.
Ikke bare må hun ta en pause, men hun må oppleve noe annet, -
- slippe taket i skjørtekanten din, møte folk, dra på dans med venner.
Hun har ikke venner, Guy-Claude.
- Hun har bare søsknene sine. - Hør her.
Jeg har store drømmer for henne, og hun vil gjøre dem til virkelighet.
Men hun må snakke perfekt engelsk.
Og hun må slutte å synge småpikesanger.
Det er ikke egentlig småpikesanger.
Og la oss ikke stikke under en stol...
Når det gjelder tenner...
Det trengs å gjøres litt.
Ganske mye.
Geneviève! Kom og se.
- Er hele familien din sånn? - Nei. Bare jeg.
Se på dette.
- Oi da. - Da setter vi i gang.
Hallo?
Bestevennene mine er veldig glade for min skyld -
- for de vet at jeg vil synge veldig lenge.
Der har vi svaret! Hun vil synge veldig lenge. Fantastisk.
Hun har ikke stemme.
Aline, hva vil du gjøre med livet ditt?
- Jeg? Jeg vil bling... - Nei. Du ønsker å bli...
Jeg ønsker å bli en internasjonal stjerne.
Åpne.
Ikke beina i kryss.
Forsiktig med den digre saksa i nærheten av håret til barnet mitt.
Mamma, det er jobben min. Jeg gjør dette dagen lang.
- Er du klar, Aline? Skal vi begynne? - Kom igjen!
- Du sang veldig bra. - Publikum var fornøyd.
- To fans ved siden av meg... - Ja, ja, men...
Hva skjedde under den femte sangen? Blikket ditt vandret i alle retninger.
- Jeg så deg ikke i salen. - Jeg byttet plass.
Jeg flytter meg aldri under en forestilling.
Jeg gikk opp på balkongen for å sjekke lyden.
Du må aldri slippe dem. Aldri.
- De føler alt. - Han tar ikke feil.
Og det er min eneste lille bemerkning.
I morgen i Toronto feier du dem av banen.
Det vet jeg.
- God natt, stjerna mi. - God natt. Sov godt!
Å nei, jeg skal ikke legge meg riktig ennå.
God natt.
Dette er tull, Aline.
Vi kan gjøre det mye bedre enn som så.
- Du må bli frisk. - Jeg er ikke syk, mamma.
Jeg er forelsket. Jeg elsker ham, og jeg vet at han føler det samme.
Siste innsats.
- Sover hun ikke? - Jo. Det er jeg som ikke sover.
Beklager, men sånn gjør man ikke, Sylvette.
Nei, ikke 'Sylvette'. 'Madame Dieu'.
Madame Dieu mor! Det fins verre forbrytelser.
Jeg må snakke med deg, monsieur Kamar.
Du har sviktet meg. Sviktet min tillit.
Jeg betrodde deg min datters talent, ikke hjerte, og iallfall ikke kropp.
Forstår du ikke at min lille prinsesse fortjener en prins?
Ikke en brun sviske som er dobbelt så gammel og skilt to ganger.
- En gang. - Nei, snart to. Jeg har mine spioner.
Du vet like godt som jeg at fansen, pressen og publikummet hennes -
- ikke ville sette pris på den lille duoen deres.
Gamlingen med den lille jenta.
Med min lille jente!
Hvis du vil fortsette som manageren hennes, og bare manageren, -
- må du gjøre det som kreves, og det litt brennkvikt.
Hvis du noen gang tar på henne med de feite labbene dine, -
- skal jeg kverke deg med mine egne hender.
Og jeg er ikke skvetten. Jeg har drept kyllinger, harer og feite griser også.
Problemet, madame Dieu... Unnskyld, madame Dieu mor...
Er at det strengt tatt aldri har skjedd noe.
Desto verre! Det beste hadde vært om du hadde kastet deg over henne -
- med den digre magen din, og at hun ikke likte det.
I fem år har du jobbet deg opp, trinn for trinn.
Og nå vil du ødelegge alt? Er det det du vil?
Hvis det er for å stå på toppen helt alene...
Jeg er her. Jeg vil alltid stille opp for deg. 2000 %.
Og det vet du.
Men vet du hva?
Denne galskapen lar vi være å leve ut, Aline.
- Du må finne en på din egen alder. - Hvorfor det?
En gammel sviske med en prinsesse i armene tar seg ikke ut.
Og mamma har ikke snakket med deg?
Nei, nei. Ikke i det hele tatt.
Jeg kom fram til det helt selv.
Guy-Claude Kamar...
Se meg inn i øynene og si at du ikke elsker meg.
Da skal jeg tro deg.
Vil du ha noe å spise? Dagens suppe? Kylling?
Ikke snakk engelsk til meg, Aline. Jeg er moren din.
Jeg holder ikke ut lenger. Jeg har fått nok.
Den ene ber meg snakke engelsk, den andre vil at jeg skal forbli liten jente.
Med vampyrtenner. Lurer på hvorfor jeg er den eneste som har fått det!
Aline, jeg kan ikke... Jeg kan ikke la deg få si sånt.
Jeg har bare hatt én mann i mitt liv, og det er din far.
Som er alene hjemme mens kona hans farter gjennom Alabama, Nebraska -
- og Nevada for å støtte hans lille datter.
Jeg vil også bare ha én eneste i livet mitt.
Men jeg får ikke lov. Bare én.
Som sitter på et fly på vei til Gud veit hvor.
Kanskje for å ordne opp med kona.
Hvordan skal jeg klare å synge i morgen og dagen etter hvis han ikke er der?
Selv om salene er fullsatte, er det ham jeg synger for.
Siden jeg var 12 år. Jeg skjønner ikke at du ikke forstår det.
Jeg orker ikke å synge og ha det gøy -
- hvis de to menneskene jeg er mest glad i, kriger fra morgen til kveld.
Samme puls som Muhammad Ali. Du er toppidrettsutøver, Sylvette.
- Du vil overleve oss alle, mor. - Ikke si det, far.
Jeg skal være på beina til konkurransen din i Dublin.
Der må jeg sette ned foten.
Det viktigste er at du blir bra igjen, mamma.
Har ikke Guy-Claude dukket opp igjen?
Nei. Ingen vet hvor han er.
- Han kommer ikke til konkurransen. - Hvorfor ikke?
Plateselskapet sa det. De skal komme i stedet.
Kommer unge Vincent?
- Jeg vet ikke, mamma. - Han er hyggelig.
Visste du at moren hans har åpnet en kyllingrestaurant-kjede?
Mor!
De har i det minste gitt henne dansere.
Jenta vår trenger ingen.
Den danske jenta er god.
Syns du ikke at den danske jenta er god? Syns du ikke?
Du vil også gjøre det bra. Det er ingen grunn til at det ikke skal gå bra.
Pust. Du må puste.
Ikke stress for mye.
- Hei, Guy-Claude! Hvordan går det? - Bra, Vincent. Takk.
Nå kommer hun.
Norge, 10 poeng.
Og til slutt...
Gi pappa et kyss.
Jeg savner deg.
Ja. Hallo.
Med ett poeng!
Ett poeng, herr statsminister.
De nappet oss i rævhåret, som vi sier hos oss.
Hun er en stjerne. Det har jeg sagt i åtte år.
Hun kommer til å bli verdens største sangerinne.
Ja, det skal vi feire. Ja.
Farvel, Robert.
Du har feid alle av banen. Meg også.
- Ingen bemerkninger i kveld? - Nei, ingen bemerkninger.
Du var...
Jeg har ikke ord.
Jeg skal la deg få hvile.
Hvis det er det du vil, skal jeg være din første.
Min første og eneste.
Miss Dieu. Amour de Deutz.
- Takk. - Vær så god.
Selv faren din så det.
Han så det på deg på nyhetene der du sto med trallen på flyplassen, og sa:
- 'Det var det. Nå er hun tapt.' - Ikke legg ord i munnen på meg!
Jeg er ikke tapt, men kjærligheten seiret, det er alt.
Det jeg er mest lei meg for, -
- er at du løy for meg for første gang i ditt liv.
Jeg løy ikke.
Jeg visste ikke at han skulle komme. Men fordi han kom, vant jeg.
Jenta mi, splitter naken med den hårete tjukkasen.
Mamma! Mamma, jeg er 20 år. Da hadde du allerede Antoinette.
Men faren din var ikke mye eldre enn meg.
- Han hadde ikke to-tre liv bak seg. - Sylvette, han er skilt.
Greit. Jeg skal holde munn. Jeg skal holde munn og lyve for alle.
Selv om det er det siste jeg vil.
Det eneste jeg ønsker, er å rope fra alle hustak at vi elsker hverandre.
Jeg kan også gjøre det.
Jeg forvandler meg til dronning
For at du aldri skal gi slipp
Jeg skal gjøre meg selv ny
Så flammen tennes igjen
Jeg skal bli de andre
Som gir deg glede
Jeg skal spille deres spill
Hvis det er det du vil
Mer strålende, vakrere
For en ny gnist
Jeg forvandler meg til gull for at du igjen skal elske meg
'Du skulle aldri ha begynt å sjarmere meg, ta på meg, '...
'Gi meg så mye. Jeg kan ikke late som.'
Nei, jeg kan ikke late som.
Denne sangen, Aline, handler om en forelsket kvinne.
- Veldig forelsket. - Jaså.
Til de grader.
Kan vi få vite hvem du synger til?
Det kan jeg ikke si.
Jeg kan ikke si hvem det er.
Er det mulig? Jeg gråter alltid.
Underholdningsbransjen er hard.
- Unnskyld. - Greit, Laurent. Vi tar en pause.
- Jeg kan ta det på nytt. - Vi tar en pause.
Se. Som om ingenting har hendt. Vi begynner på nytt.
Det er fint, Aline. Ferdig med lydsjekk. Tusen takk.
Hallo? 1, 2, 1, 2.
Før pausen fikk jeg plutselig vite dette:
Takket være dere...
Er samtlige datoer på europaturneen utsolgt.
Tusen takk, alle sammen.
Jeg har en kunngjøring å komme med.
Noe viktig. Veldig viktig.
For meg og en annen person, jeg nevner ikke navn, -
- med svarte støvletter.
Verdens beste is får man 2 1/2 time herfra, i Napoli.
På fridagen vår i morgen vil det gå en buss fra hotellet klokken tolv, -
- så vi kan smake på den selv.
Jeg vet at for min del blir det pistasj. 'Pistachio'.
I mellomtiden får dere ha lykke til med konserten!
Jeg trodde vi skulle bli igjen i Roma, bare vi to.
Nei. Denne er ikke til deg. Océane.
Jeg skal gifte meg!
Jeg skal bli gift!
Så skjønn!
Du er vakker, barnet mitt!
Kom bakover.
Greit, gjengen, gjør dere klare!
Mitt liv er en lang, endeløs vei
Og jeg vet ikke hvor den fører meg
Jeg leter i små og store byer
I håp om å fullføre min skjebne
Men mil etter mil er jeg trist
Mil etter mil er jeg lei
Dag etter dag på en vei
Du vet ei hvor høyt jeg elsker deg
Skatten min.
Hva heter du?
VÅR MARIE ANTOINETTE!
3500 SMÅKAKER TIL 5 DOLLAR PER STYKK
For små sko.
Fins det ikke ett par i verden med din størrelse?
Nei. Det var de jeg ville ha på den fineste dagen i mitt liv.
I morgen på stranden kommer du ikke til å trenge sko.
Vi skal ha tre dager sammen bare du og jeg, og da skal vi lage barn.
Vi har lov.
Jeg er oppspist av mygg.
Du er full av sukker, kjære.
Hva har du spist? Si det til mamma.
Mener du det? Slanker ikke du deg? Du har spist fire allerede.
Ja, jeg mener det. Ser jeg ut som jeg tuller?
De er bitte små.
Nei, ingen grønnsaker. Bare kjøtt.
Ja, min elskede.
Nei, jeg har ikke spist ennå.
Ved bassenget om en halvtime.
La oss si tre kvarter. Jeg sitter i et møte.
Er du sikker, kjære? Bare en liten salat?
- Ikke engang litt grillet fisk? - Nei.
Han hadde spist nok kjøtt for to år mens han liksom slanket seg.
Jeg spurte: 'Er du sikker, kjære? En liten salat?'
Han svarte: 'Nei, nei.'
Jeg tenkte: 'Han er virkelig seriøs. Jeg beundrer min manns disiplin.'
Jeg gir ham likevel en liten smak av sjokoladeisen min...
Det er så vidt han får den ned.
Så sier han: 'Jeg går på rommet og hviler i fem minutter.'
En halvtime senere, ingen Guy-Claude.
Han er ikke der. Jeg ringer rommet...
Ingen svarer.
Jeg går opp...
Og jeg ser ham ligge på gulvet med glassaktig blikk...
- Det er ikke morsomt, Karine! - Nei, absolutt ikke.
Jeg ringer resepsjonen: 'Mannen min kommer til å kollapse.'
Fem minutter etter: ingen.
Jeg går ut i gangen og ser en stor kofferttralle.
Full av Louis Vuitton-kofferter. Jeg dytter av alle.
Jeg sier: 'Guy-Claude, se på meg!'
'Jeg elsker deg. Dette går bra!'
Jeg fikk ham opp på trallen som best jeg kunne.
Sykehuset var to kvartaler unna. Jeg dytter ham i full fart.
Speedy Gonzales. Vi kommer dit.
De tar trallen min, og mannen min selvfølgelig.
De sier: 'Vi skal ta oss av ham.'
Og da, Karine...
Jeg oppdager at jeg står der på sykehuset foran alle, -
- barbeint, med den ene puppen dekket til, den andre ikke.
- Du hadde ikke lagt merke til det? - Nei.
Mens jeg var opptatt av mannen min, hadde sarongen tatt en 360 på veien.
Det viktigste er at Guy-Claude er frisk igjen.
- Han ser frisk ut nå. - Han er rosa, kjekk og god som ny.
- Du fikk alle til å le. - Takk.
- Meg også. - Jaha.
Men...
Hvis den gamle bukken din hopper over Det store gjerdet, -
- må konegeita fortsette å glede folk.
Hun må fortsette å bygge opp det vi begynte på sammen.
Vet du hva som hadde skjedd ellers?
Han hadde dødd en gang til.
Jeg lover, men jeg vil ikke at du skal snakke om det igjen.
Du er frisk. Alt er topp.
Aline, se på den lille kineseren i egget!
- For en søtnos. - Så nusselig!
Lille venn...
Søte, små kålhoder! De har lagd hatter til dem!
- Jeg fikk ikke til noen av sangene i går. - Du var enestående. Se på meg.
Du var enestående. Jeg vet det. Jeg kjenner deg.
Hør på meg: Du synger to kvelder.
I kveld og i morgen kveld. Torsdag er det bare en minikonsert.
Fredag etter Lévêque-intervjuet for å selge ut februar reiser vi.
Du har fem timer å slappe av på.
Lørdag og søndag har du tre konserter.
- Ikke to? - Nei, tre.
Men mandag... hør på meg.
Etter at du har signert plater i Ottawa, skal vi dra hjem begge to.
Da skal du få en deilig fridag for deg selv.
Noe er galt.
- Det kommer til å gå bra. - Nei, noe er galt.
Jeg går ut og snakker med dem.
God kveld.
Aline har hatt problemer med stemmebåndene noen dager.
Vi trodde hun var i stand til å avslutte kveldens konsert.
Hun ville synge to sanger til. To og en kvart.
Men nå klarer hun ikke mer.
Hun kan ikke fortelle dere det selv.
Takk for forståelsen, takk for vennligheten.
Hun sier takk.
Hun sier at hun er glad i dere, og at hun kommer tilbake.
Takk.
Jeg skal finne ditt hjerte
Om du tar det med et annet sted
Selv om du danser
Danser med andre
Skal jeg lete etter din sjel
I kulden, i flammen
Jeg skal forhekse deg
Så du alltid elsker meg
- Liker du kaffe? - Ja.
Det må du slutte med.
- Is? - Sjokolade.
Aldri mer.
Aldri mer noe kaldt over stemmebåndene.
- Snakker du mye i telefonen? - I timevis.
- Med moren min når jeg reiser. - Og det vil si...?
- Det vil si hver eneste dag. - Du må slutte med det også.
Det er bedre at du skriker av dine lungers fulle kraft på scenen -
- enn at du snakker to minutter i telefonen.
Hvis du følger mine råd, er jeg sikker på at du blir bra igjen.
Du er nasjonalskatten vår.
Jeg vil ikke at sju millioner Quebec- innbyggere skal rive ut øynene på meg.
Hun forstår ikke hvorfor det ikke går.
Jeg sier ikke at det er din skyld, Guy-Claude.
Jeg håper ikke det, Sylvette.
Ikke glem at jeg lagde tre før jeg møtte henne.
Ja, det er sant.
Men det er lenge siden.
Jeg har hjulpet 2350 par med å få barn.
Nei, 51. Fra i morges.
En vakker liten jente.
Vi skal treffes hver måned til det går.
Det er nesten ingenting.
Vi trenger bare noen få innsprøytninger for å hjelpe naturen i gang. Det er alt.
Og litt flaks.
Mye.
Nei! I dag er det venstre.
Det er ikke bedre. Ikke i det hele tatt.
Går det bra hjemme? Ingen spesielle problemer?
Familie, mann...
Nei.
Jeg vil ikke operere.
Det er for risikabelt. Du kunne miste stemmen.
Eller forandre register totalt. Det hadde vært dramatisk.
Vi skal gå mer radikalt til verks.
Du skal slutte å snakke.
Helt og holdent.
Ikke ett ord til.
- Ikke engang sånn? - Nei.
Hvor lenge?
Aline, skal jeg lage fettfrie koteletter til middag?
Guy-Claude likte det på torsdag. Han spiste sju.
Er det greit?
Det går fint. Jeg kan lage kylling?
Kalvekjøttboller?
Jeg kan ikke snakke.
Tre dager?
Tre år?
Tre måneder.
Å faen.
Kylling OK!
Ja, ja, ja, jeg skal si det til ham.
En gang til.
VIL HUN SYNGE IGJEN EN DAG?
- Hva skjer, Aline? - Det har gått nøyaktig tre måneder.
I dag får jeg lov til å snakke igjen.
Jeg liker den ikke.
Aline, du vet at du får lov til å snakke igjen nå.
Ja, men jeg liker den ikke.
Men vi kan kanskje lage en demo likevel?
- Hvordan har Guy-Claude det? - Bra.
Det er godt å høre.
Når det gjelder oss, gikk det dessverre ikke denne gangen heller, Aline.
Men ikke fortvil.
La meg få presentere deg for Stefan.
- Her har vi dem. - Jeg er Sally, frisøren din.
- Jeg er Sallys assistent. - Manikyr.
Hei, jeg heter Fred. Jeg skal sminke deg.
Da begynner vi.
Vi tar fem minutter.
- Jeg er veldig lei for det. - Er det ikke lenger lov til å være trist?
- Jeg er flau. - Ikke vær det. Du skulle bare visst...
Jeg gråt i hele natt på flyet.
- Er det sant? - Ja.
Dumpet per SMS på vei til flyplassen.
Etter 15 år. Dumpet som søppel.
- Bare 'bye-bye'? - Ja. Bare 'bye-bye'.
Har du ingen som venter i Paris?
Nei. Jo. Broren min som ikke liker homser.
Greit. Hva kan jeg gjøre for å hjelpe deg, Aline?
Ikke mye.
Eller jo. Gjøre meg så pen som mulig. Det blir ikke lett.
Så mannen min blir litt stolt av meg likevel.
Hvorfor 'likevel'?
Mer sensuell, Aline.
Ikke tunge.
Stå i profil. Hånden på hoften.
Er du ledig den 23.?
Den røde løperen er rullet ut, statuettene levert, sjampanjen avkjølt.
Perfekt! Det er den rette. Ikke sett deg, for da ødelegger du sløyfen.
Takk.
- La oss rydde litt, så vi kan puste. - Vent!
Aline, hva...
Moren min ga dem til sin mor. Jeg gjør det samme.
Ti minutter.
Aline, dette er den rette. Jeg er sikker.
Hør her...
Du var praktfull.
Det var riktig å skifte kjole.
- Bra jobbet, Fred. - Takk.
Det er to fans som vil møte deg.
Jeg er ikke klar!
To minutter, Guy-Claude.
Jeg trenger bare to små minutter.
Mamma! Det er ikke sant! Satt du i salen?
Mamma! Og du! Jeg kan ikke tro det.
Guy-Claude har holdt oss skjult i hele dag.
Pappa, var du her også? Jeg kan ikke tro det.
Min lille Poupette.
- Du er vakker, mamma. - Ser du hvor fint sminket jeg er?
Var du også med på det? Og ingen sa noe til meg?
Pappa, det er ikke til å begripe. Hvordan reiste du?
Med fly. Det var for langt å kjøre.
Du var så flink. Så vakker!
- Jeg har noe som tilhører deg. Se. - Hva er det?
- Gullmynten min. - Ja.
- Du har den ennå? - Jeg har den alltid med meg.
Fersket!
Jeg orker ikke mer gulrotpuré.
Jeg vet det. Men du gjør det for hjertet ditt, kjære.
Hallo? Ja, det er meg.
Er du sikker?
Jeg ringer deg tilbake.
- Nei! - Du liker det ikke.
Det er bedre enn ingenting.
Hvor lenge?
Tre dager?
Tre måneder.
- Skal du få barn? - Vi skal få barn.
Vi skal få barn.
Det virker som det er det eneste som har skjedd i verden.
Aline og Guy-Claude skal ha barn.
Den store snakkisen.
Selv om landet lå i krig, hadde dette vært hovedsaken.
Etterpå den første rapen, det første skrittet, den første tannen.
Blir han skallet med skjeve tenner, er vi ikke i tvil om hvem foreldrene er.
Nei, dette gjør meg urolig, for jeg er venn av Mamma Dieu.
Jeg har aldri sett henne før.
- Mamma Dieu! - Vår alles Sylvette.
Hun er alltid i nærheten.
Barnet får iallfall eget rom.
Paret har nettopp kjøpt en villa med 40 rom!
- Den dyreste på hele Vestkysten. - Har du sett den?
Nei, ikke personlig. Men se, jeg har spioner i Vegas.
- Se her! - Jeg har ikke lyst til å vaske der.
- Jøss, det er digert. - Enormt.
Jeg vet også at foreldrene og alle søsknene har fått et hver.
- Ikke så imponerende som deres. - Og så?
- Det er likevel 14 hus. - Det er mange!
En hel landsby.
Jeg vil ikke avsløre kildene mine, og jeg er ikke den som dømmer, -
- men jeg har likevel hørt at de kjøper barnet.
Jeg har hørt summen 50 000 dollar.
Martine, sjekket du kildene...
La dem sladre.
Den engelske sladderpressen hadde tatt knekken på deg.
Guy-Claudes behandling virker. Babyen har festet seg.
Alt går bra.
Akkurat nå er problemet at jeg har gått meg vill.
Hjemme hos meg selv.
Jeg gikk inn i bassenghuset og tok en annen trapp.
Det var flott. Jeg kjenner igjen døren.
Nei!
Jeg så nettopp en vinkjeller, men jeg vet ikke hvor jeg er.
Jeg ringer deg tilbake om ti minutter, skatten min.
Mor...
Jeg finner ikke fiskestengene mine.
De er på plassen sin. I garasjen.
Hvilken?
Jeannette? Jeg finner ikke mamma.
Hun er der.
Herregud!
Verden er full av sangerinner. Min sønn har bare én mor.
Vi har gjort alt for at du skal kunne være begge deler.
50-50. Hør på meg.
Kl. 18: sminke og lydsjekk.
Kl. 19: Du treffer gjestene før konserten.
For å snakke om konserten de ikke har sett?
Du kommer nok på noe. Jeg stoler på deg. 20.15: Du går på scenen.
22.20: Konserten er over, du går av scenen.
22.23: Slapper av i limoen.
22.55: Du er hjemme igjen hos Junior.
Fem år på denne måten i fred og ro.
- Fem år i fred og ro? - Det stemmer.
Er ikke det flott?
- Godt nyttår, mamma! - Godt nyttår, min kjære.
Sover du ikke? Ventet du på meg?
Han holdt utkikk etter bilen din fra vinduet på badet.
Hør på mamma: Jeg elsker deg ikke, jeg forguder deg!
Kom igjen! Ukens siste konsert.
- Du holder koken? - Jeg har opplevd verre.
Dette er ikke godt. Kaldt.
- Quebec-metoden. - 'Sjølvsagt'. Selvsagt.
- Vi kan ikke fortelle henne det nå. - Nei, vi kan ikke det.
Det er for sent. Etter konserten.
Nå begynner det.
- Jeg er veldig lei for det, Aline. - For hva?
Faren din.
- Vi kunne ha avlyst. - Nei.
Det hadde han ikke likt.
Deilig og varm. Den franske metoden.
God natt, min elskede.
Mamma skal vekke deg når hun blir ferdig med Vegas-konsertene. Greit?
Gullet mitt.
God morgen, min kjære.
Det er over! Mamma er ferdig med å jobbe.
- Er det sant? - Ja, kjære!
Vi skal på tur. Vi skal ut og se verden alle tre.
På ferie?
På en måte.
Hva skal Junior gjøre i kveld for første gang?
Han skal se mamma på jobb.
Du er stor gutt nå. Det er kanskje på tide å klippe det lange håret?
Nei. Jeg vil ikke at noen skal se meg.
God kveld, Paris!
Hvorfor sier hun ikke god kveld til oss?
God kveld, Junior!
Ser du? Hun hørte deg.
Mamma!
- Gratulerer! - Hva mener du?
- Du skal bli pappa igjen. - Mener du et barn?
Nei, to barn.
- Hørte du det, Junior? - Ja. Det er ikke så gode nyheter.
Mammas små babyer. Hvem smiler så søtt til mamma?
De lukter godt!
Ikke så godt. Den ene har gjort nummer én.
Den andre har gjort nummer to.
Mamma skal spise opp alt. Vaniljepudding til mamma.
Hun blir ikke bedre.
Jeg hørte det! Ha det, skatten. Lykke til med kampen!
Ja, kjære.
Da var det jobb!
Luftfukteren din. Bomull, brystpumpe.
To kjøleelementer til melken.
Jean-Bobin har to til for hjemveien.
- Takk. Glad i deg. - I like måte.
God øving og ikke bekymre deg.
De drakk bra begge to.
76 % av billettene er bestilt.
Det går fint. Det er seks uker til.
Men du må gi noen intervjuer.
Jeg vil ikke at du skal synge for ett eneste tomt sete.
- Det har aldri skjedd. - Nettopp.
Jeg vil ikke at det skal skje i fremtiden heller.
Ikke nå, aldri noen gang.
Vent, du skal få henne.
Du skal få henne nå. Vent litt.
Aline, det er Junior.
To l-er.
Nei, én l.
En l og en t.
Jeg vet ikke hvordan 'elevator' staves. Mamma har ikke gått så mye på skole.
Hør på meg. Skriv 'trapp'.
Hvis de spør, sier du at den går til samme sted.
Ja, jeg er glad i deg også, stjerna. Den er god.
Du valgte datoen selv, Aline.
Jeg vet det, men det er for tidlig. Jeg sover ikke.
Først våkner den ene, så den andre!
Sjalue Junior vekker meg med å slå meg på skinneleggen med golfkøller.
Jeg må pumpe meg hver tredje time.
Vet du hvor mange intervjuer jeg har gitt mellom prøvene i dag?
29.
Jeg har lagt på meg, du har gått ned.
Og så kom Martine Lévêque og smisket!
Du skulle slutte å invitere henne! Jeg skal tilbake på scenen om fem dager.
Tre timer foran speilet. Krølltangen som svir skallen min.
Og hofteholderen... Spekket tyter ut overalt.
Melken siler nedover paljettene, og alt gjør vondt.
Jeg kan ikke fortsette. Jeg trenger å være i ro.
Jeg savner skuffen min hos mamma med bomullslaken.
Mamma! Min tjukke mamma.
Ja, barnet mitt. Jeg er her.
Tre år går fort.
Unnskyld. Jeg plager deg, og det er du som er syk.
Det går bra.
Scene-monitoren din.
Og det er Guy-Claude.
Hører du meg, elskede? Jeg også.
Du er vakker, min elskede.
Kan du ta en Snurre Sprett for meg etter refrenget?
Jeg klarer det aldri, Fred.
Jeg ville at det bare skulle være familien.
Noe rolig, fredelig. Det er for mange folk her.
Pust. Pust dypt.
- Hyll ham. Han følger med deg. - Du har rett.
Vær pen for ham. For oss.
Litt for meg også.
- Fred? - Ja.
- Kan jeg spørre deg om noe? - Hva som helst.
Tvillingene er hos Jeannette. Junior er på hockey-kamp.
Jeg klarer ikke å sove alene hjemme. Jeg kommer til å klikke.
Kan jeg få sove over hos deg etter konserten?
- Selvfølgelig! - Takk, Fred.
- Nå ble jeg litt flau. - Hvorfor det?
Min bitte lille leilighet. Du har ikke forstått hvor jeg bor.
Du har ikke forstått hvor jeg kommer fra.
Åtte jenter på samme rom.
Ett bad til 16 personer. Spør Jean-Bobin.
På slutten av måneden tok vi ketchup på ketchup.
Det er sant!
Jeg bor et kvarter unna. Bak Cromwell.
- Du vet, nede ved Washington Avenue. - Jeg aner ikke hvor det er.
Jeg har aldri satt min fot ute.
- På 14 år? - Aldri.
Min elskede.
Ikke bli sint. Jeg orker ikke mer.
Gjør som du vil, min elskede.
Gjør det du kan.
Alt er riktig.
Aline Dieu. Vi har allerede fire Aline Dieu i byen.
- Du bli nummer fem. - Ikke verst, men ta på litt mer bling.
Et lite råd: Bruk litt mer leppepenn.
For liten nese, for store pupper. Jobb litt med det.
Lykke til.
Jeg våget ikke åpne den.
Vet du hva lillesøsteren min har i veskene sine?
Ingenting.
Eller nesten.
- Nå? - Fremdeles ingenting.
- Jeg tar en tur til. - Skal jeg bli med?
Nei. Hvis hun kommer tilbake, vil jeg at det skal være noen her.
Nei, stå ved scenedøren. Jeg kommer.
Vi har ikke noe valg.
- Nå? - Jeg går og snakker med dem.
Vi avlyser. Vi avlyser og ringer politiet.
Jeg er en ganske vanlig jente
Noen ganger har jeg ikke lyst til å gjøre noe
Jeg spiller musikk og tar et glass
Sammen med mor, mine søstre og brødre
Men jeg må tenke på min karriere
Jeg er en populær sangerinne
Dere ser på meg som en gudinne
Jeg er en kvinne
Ingen prinsesse
Hvis jeg kan få tilstå noe
er det når jeg synger
jeg har det bra
Men dette yrket
er farlig
Jo mer man gir, jo mer vil folk ha
En dag
når jeg er sliten og lei
skal jeg vurdere
å gi fra meg min plass
Jeg skal ta farvel
med stil
Jeg håper å ha satt igjen
et spor
For alltid preget inn
i deres hjerter
Bare kjærlighet og glede
Jeg elsker min neste
Jeg elsker min fan
Alt jeg ønsker
er å slå an
Jeg bryr meg ikke det spor om kritikk
Når jeg synger,
er det for publikum
Jeg er ingen
sirkusfrik
Livet mitt er musikken
Hvis jeg synger,
er det for å bli hørt
Når jeg skriker,
er det for å forsvare meg
Jeg vil så gjerne gjøre meg forstått
Jeg vil reise jorda rundt
før jeg dør
Før jeg begraves
Og ser verden ovenfra
Rundt meg
er det krig
Frykt og sult
Elendighet
Jeg skulle ønske
at alle var brødre
Det er derfor
vi er her på jorda
Jeg er bare
en populær sangerinne
Jeg er bare en vanlig kvinne
Til deg, Céline
Tekst: Hanne Hay Sætre Svensk Medietext