Нема сумње да живимо у мрачним временима.
Можда се наш свет није суочио с већом опасношћу него данас.
Али ја поручујем нашем грађанству,
Ми - увек у вашој служби - и даље ћемо да штитимо вашу слободу
и да одбијамо снаге које настоје да вам је одузму!
Ваше Министарство остаје снажно.
МРАЧНИ ЗНАК ИЗАЗИВА ПАНИКУ
БРОЈ СМРТОЖДЕРА РАСТЕ УБИЈЕНА ПОРОДИЦА НОРМАЛАЦА
РУФУС СКРИМДЖЕР ОДРЖАО ХИТАН САСТАНАК СА НОРМАЛСКИМ ПРЕМИЈЕРОМ
Хермиона. Чај је готов, душо. -Стижем, мама.
Пожури, Дадли. -Још ми није јасно зашто морамо да одемо.
Зато што овде више није безбедно.
Роне, кажи оцу да је вечера скоро спремна.
Да ли је то у Аустралији? Изгледа дивно, зар не?
Три и по хиљаде километара дуж источне обале Аустралије.
Заборави.
Х А Р И П О Т Е Р И РЕЛИКВИЈЕ СМРТИ, ПРВИ ДЕО
Северусе. Забринух се да си залутао. Дођи, сачувасмо смо ти место.
Верујем да нам доносиш вести. -Десиће се у сумрак следеће суботе.
Чуо сам другачије, господару. Аурору Доулишу се омакло да Потера
неће да померају пре 30. овог месеца. Дан пре његовог 17. рођендана.
То је лажан траг. Аурори више не штите Харија Потера.
Они најближи њему верују да смо се инфилтрирали у министарство.
Барем су у томе у праву.
Шта ти кажеш, Пије?
Чују се многе ствари, господару, али нејасно је колико су истините.
Речено као прави политичар. Показаћеш се веома корисним.
Где ће да га одведу? -У сигурну кућу. Највероватније у кућу некога из Реда.
Изузетно је заштићен, а кад стигне тамо, сваки напад биће неразуман.
Господару, пријављујем се за задатак. Хтела бих да убијем дечака.
Црворепи! Нисам ли те упозорио да водиш рачуна да гост буде тих?!
Јесте, господару. Одмах, господару.
Ма колико надахњујућа била твоја крвожедност, Белатрикс,
ја морам да будем тај који ће да убије Хари Потера.
Али суочавам се с несрећном компликацијом.
Мој и Потеров штапић садрже идентично језгро.
Они су на неки начин, близанци.
Можемо да повредимо, али не да убијемо један другог.
Ако треба да га убијем, мораћу да то урадим туђим штапићем.
Сигурно би неко од вас желео ту част?
На пример ти, Луцијусе?
Господару? -"Господару?"
Потребан ми је твој штапић.
Осећам ли ја то брест? -Да, господару.
А језгро? -Змај. Змајев срчани нерв, господару.
Змајев срчани нерв.
За оне који не знају, вечерас нам се придружила и гђица Милосна Бербиџ,
доскорашња предавачица на Хогвортсу.
Њена специјалност је била проучавање нормалаца.
Гђица Бербиџ верује да нормалци нису много другачији од нас.
По њеном мишљењу, морали бисмо да се мешамо с њима.
По њој мешање чаробњачке и нормалске крви није гнусоба,
већ нешто што треба да буде подстицано.
Северусе. Северусе, молим те.
Ми смо другови.
Авада кедавра!
Нагини.
Вечера.
Здраво, Хари. Добро изгледаш. -Да, напросто је предиван.
Да нађемо заклон пре него што га неко убије? Добро вече.
Мислио сам да ти пазиш на премијера. -Ти си важнији.
Здраво Хари. Бил Весли. - Драго ми је. -Није увек био овако згодан. -Ругоба.
Истина. Све дугујем вукодлаку. Надам се да ћу му узвратити услугу.
Мени си леп. -Само запамти да Бил сад воли крвавије одреске.
Мој муж, шаљивџија. Имамо да вам нешто кажемо. Ремус и ја...
Добро. Биће времена за поздраве. Морамо што пре да идемо одавде.
Потеру, малолетан си, што значи да на себи још имаш траг. -Траг?
Министарство ће да зна ако кинеш. Треба да користимо превозна средства
која траг не открива. Метле, тестрале и слично. Ићи ћемо у паровима.
Ако нас буду чекали, а мислим да хоће, неће знати који Хари Потер је прави.
Прави? -Верујем да си већ упознат с овим напитком.
Не. Не долази у обзир. -Рекла сам вам да ће одмах да пристане.
Ако мислите да ћу да дозволим да ризикујете... -Као ниједном до сада?
Не, ово је другачије. Да попијете то и постанете ја. Не.
Ни ми нисмо баш одушевљени. -Замисли да нешто пође наопако,
па заувек останемо сувоњави глупсони.
Овде су сви пунолетни, Потеру. Сви су се сложили да ризикују.
Ја сам, уствари, принуђен. Мандангас Флечер, г. Потеру. -Зачепи!
У реду, Грејнџерова, по договору. -Хермиона! -Ставите то унутра.
Они који досад нису пили вишесоковни напитак, знајте!
Има укус гоблинове пишаћке. -Имаш доста искуства с тим?
Покушавам да смањим тензију.
Идентични смо. -Још нисте.
Ниси имао ништа више спортски? -Не свиђа ми се ова боја.
Нека ти се свиди да ти ниси ти. Умукни и свлачи се. -У реду.
И ти се преобуци, Потеру. -Гледај у страну, Биле. Одвратна сам.
Знао сам да је лагала за тетоважу. -Хари, вид ти је стварно ужасан.
Ићи ћемо у паровима. Сваки Потер ће да има заштитника.
Мандангасе, хоћу да те држим на оку. Што се тиче Харија... -Да?
Правог Харија. Где си, бре, ти? -Ево ме. -Ти се возиш са Хагридом.
Ја сам те донео овде пре 16 година, кад ниси био већи од цврцуљка.
Изгледа исправно да те сада одведем. -Да, врло дирљиво. Хајдемо!
Крените према Јазбини. Наћи ћемо се тамо.
Кад избројим до три! -Држи се чврсто, Хари.
Један!
Два!
Три!
Који је?! -Где си?!
Он је с твоје десне стране! Тамо је! Доле!
Морамо да помогнемо другима! -Не можемо. Наређење Врљавог.
Држи се.
Ошамути!
Држи се, Хари.
Хагриде!
Не. Не.
Хари.
Хари! Хагриде!
Шта се десило? Где су остали? -Зар нико други није дошао?
Напали су нас одмах, Моли. Нисмо имали никакву шансу.
Одлично да сте вас двојица добро. -Смртождери су нас чекали у заседи.
Рон и Тонкс су већ требали да стигну. Као и тата и Фред.
Овамо! Брзо. У кућу.
Дечаче мој.
Лупине! -Шта то радиш?
Које створење је било у углу кад је Хари Потер први пут био у мојој канцеларији?
Јеси ли полудео? Које створење?! -Гриндило!
Издани смо. Волдемор је знао да те вечерас премештамо.
Морао сам да се уверим да ниси уљез.
Чекај.
Које су последње речи које нам је рекао Албус Дамблдор?
"Хари је најбоља узданица коју имамо. Верујте му."
Шта те је одало? -Хедвига, мислим. Покушала је да ме заштити.
Хвала. -Заслужио је то. Био је сјајан.
Не бих била овде да није њега. -Стварно?
Увек звучиш изненађено.
Ми смо последњи? Где је Џорџ?
Како се осећаш, Џорџи? -Као светац.
Молим? -Као светац. Ја сам бушан.
Ја сам бушан. Капираш? (холy - свет, холе - рупа)
Поред толико фазона, одлучио си се за "ја сам бушан."
Јадно. -Још увек сам згоднији од тебе.
Лудооки је мртав.
Мандангас је само једном погледао Волдемора и збрисао.
Крените у Јазбину. -Ово је више него што сам мислио.
Седам? -Седам? -Хоркрукси.
Могли би да буду сакривени било где. -Да поцепаш душу на седам делова...
Ако уништимо све хоркруксе... -Уништили смо и Волдемора.
Веруј ми. -Ти си ме лагао. Лагао си ме, Оливандере.
Идеш негде?
Нико више неће да умре. Не за мене.
За тебе? Мислиш да је Лудооки умро за тебе?
Мислиш да је Џорџ уклет због тебе?
Ти можда јеси Изабрани, друже, али ово је много веће од тога.
Одувек је било веће од тога.
Пођи са мном. -Без Хермионе? Без ње не бисмо издржали два дана.
Немој да јој кажеш да сам то рекао. А још увек на себи имаш траг.
Ту је венчање... -Баш ме брига за венчање.
Жао ми је. Без обзира чије је венчање, морам да тражим те хоркруксе.
Они су нам једина шанса за победу. Што дуже смо овде, биће све јачи.
Вечерас није ноћ за то. Само би њему учинио услугу.
Зна ли он? Хоркрукси су делићи његове душе. Његови делови.
Мора да је нешто осетио кад је Дамблдор уништио прстен, а ти дневник Том Ридла.
Да бисмо уништили остале хоркруксе, морамо да их пронађемо. Где ли су?
Одакле да почнемо?
ОТКРИВЕНЕ ДАМБЛДОРОВЕ МРАЧНЕ ТАЈНЕ
РИТА СКИТЕР ИЗДАЛА НОВУ КЊИГУ
СЕЋАЊЕ НА ДАМБЛДОРА, ПИШЕ ЕЛФИЈАС ДУЖД
Закопчај ме, молим те.
Не изгледа ли ово венчање глупо? С обзиром на све шта се дешава.
Можда је то најбољи разлог да се одржи. Због свега што се дешава.
Добро јутро.
Хајде, држите се.
Сад сви заједно. Један, два, три.
Како изгледа на вашем крају, момци? -Сјајно.
Шта министар магије ради овде?
Чему дугујемо ово задовољство? -То знамо обојица, г. Потеру.
А ово је...?
"Овим се обзнањује последња воља и тестамент
Албуса Персивала Вулфрика Брајана Дамблдора.
Прво. Роналду Билијусу Веслију остављам свој угасивач,
уређај који сам сам направио у нади
да ће да му покаже светлост када ствари буду сасвим мрачне."
Дамблдор је ово оставио мени? -Да. -Сјајно.
Шта је то?
Екстра.
"Хермиони Џин Грејнџер остављам Приче о песнику Бидлу, у нади
"да ће јој бити забавне и поучне." -Мама ми их је некада причала.
"Чаробњак и лонац-скакутавац." "Зечица-скочица и смешљиви пањ."
Ма дајте! "Зечица-скочица". Не?
"Харију Џејмсу Потеру остављам скривалицу коју је ухватио
на својој првој утакмици квидича у Хогвортсу, као подсетник на награде
које доносе истрајност и вештина."
Јесмо ли завршили? -Не баш.
Дамблдор ти је оставио друго завештање. Мач Годрика Грифиндора.
Нажалост, Дамблдор није могао да поклони мач који није био његов.
Као важан историјски артефакт, он припада... -Он припада Харију!
Дошао му је у нужди, у Дворани тајни. -Мач може да се понуди сваком
достојном грифиндорцу, што не значи да је у власништву тог вешца.
Свеједно, тренутна локација мача није позната. -Молим? -Мач је нестао.
Не знам шта сте наумили, г. Потеру, али у овај рат не можете сами.
Он је превише јак.
Здраво, Хари. Пренула сам те из дубоких мисли. Видим да ти се очи сужавају.
Наравно да не. Како си ти? -Врло добро. Баштенски патуљак ме ујео за прст.
Пљувачка патуљака је врло благородна. Ксенофилијус Лавгуд. Живим преко брда.
Драго ми је, господине. -Сигурно знате да смо ми у Цепидлаки,
за разлику од оних жаба из Дневног Пророка, у потпуности подржавали
Дамблдора. У његовом животу и смрти. И вама пружамо потпуну подршку.
Хвала. -Идемо, тата. Хари је прељубазан да нам каже да не жели да разговара.
Хари Потер.
Опростите? Могу ли да седнем? -Свакако, г. Потеру. -Хвала.
Ваш текст за Пророк је дирљив. Очито сте добро познавали Дамблдора.
Сигурно сам га познавао најдуже. Уколико не рачунамо његовог брата, Аберфорта.
Људи никада не рачунају Аберфорта. -Нисам знао да је имао брата.
Дамблдор је и као дечак био повучен. -Не очајавај, Елфијасе.
Чујем да га је Рита Скитер одгонетнула на 800 страница.
Прича се да је с њом разговарао неко ко је добро познавао породицу Дамблдор.
И ти и ја знамо ко је то, Елфијасе. -Чудовишна издаја.
О коме је реч? -О Батилди Торбарки.
Коме? -Мој Боже, дечаче, она је најцењенији историчар магије овог века.
Била је ближа с Дамблдоровима од других.
Рити се исплатио пут до Годрикове долине где је завирила у кавез те птичурине.
Годрикова долина? Батилда Торбарка живи у Годриковој долини?
Тамо је први пут срела Дамблдора. -Кажете да је и он живео тамо.
Породица се преселила тамо, кад је његов отац убио она три нормалца.
Какав скандал! Стварно, дечаче, да ли си га имало познавао?
Министарство је пало.
Министар магије је мртав.
Они долазе. Они долазе.
Драго ми је што сам вас упознао, г. Потеру.
Џини! -Хари! Бежи! Бежи!
Излетничка тура? Крећемо за 15 минута.
Где смо ми? -Авенија Шафтсбери. Овде сам ишла у позориште с родитељима.
Не знам зашто сам је се сетила. Прво ми је то пало на памет. Овуда.
Морамо да се пресвучемо.
Како, бре...? -Чин неприметног проширења.
Стварно си невероватна. -Увек звучиш изненађено.
Ово су књиге.
А људи на венчању? Да ли би требало да се вратимо?
Они траже тебе. Све бисмо довели у опасност, кад бисмо се вратили.
Рон је у праву. -Кафу?
Капућино, молим вас. -Ти? -Исто као она. -Исто.
Где идемо одавде? Бушни котао? -Исувише опасно.
Ако је Волдемор преузео Министарство, ниједно старо место није безбедно.
Сви с венчања ће да се сакрију. -Оставио сам ранац са стварима.
Шалиш се. -Спаковала сам све неопходности, за сваки случај.
Успут, ове фармерке ми нису најомиљеније. -Доле!
Ошамути!
Експулсо!
Петрификус тоталус.
Иди! Одлази!
Закључајте врата, угасите светла.
Ово је Роули. Био је на Астрономском торњу, кад је Снејп убио Дамблдора.
Овај је Долохов. Препознајем га са потерница.
Шта ћемо с тобом? Ти би нас убио, да је ситуација обрнута.
Ако их убијемо, знаће да смо били овде. -Роне.
Шта ако је овај убио Врљавог. Како бисте се онда осећали?
Боље да им очистимо сећања. -Ти си шеф.
Хермиона. Најбоља си с чинима.
Заборави.
Како су знали да смо били тамо? -Можда на себи још увек имаш траг?
Немогуће. Траг се губи са 17. годином. Такав је закон вештаца.
Шта је? -Нисмо прославили твој рођендан, Хари.
Џини и ја смо ти направиле торту. Изнеле бисмо је после венчања.
Стварно то ценим, али пошто су нас смртождери малочас умало побили...
Тако је. Да сагледамо ствари.
Морамо да се склонимо са улица, да одемо на неко сигурно место.
Шта је ово? -Вероватно идеја Врљавог, за случај да Снејп дође да њушка.
Хоменум ревелио.
Сами смо.
Веровао сам да ће други штапић... -Лагао си ме. -То нема смисла.
Веровао сам да ће другачији штапић да ради, кунем се.
Мора да постоји други начин.
Хари? Хермиона, где сте? Мислим да сам нешто нашао.
Дивно.
"Регулус Арктурус Блек." -Р.А.Б.
"Знам да ћу да већ дуго бити мртав кад будеш ово читао.
Украо сам прави хоркрукс и намеравам да га уништим."
Р.А.Б. је Сиријусовов брат. -Да.
Питање је, да ли је стварно уништио прави хоркрукс?
Шпијунирао си нас, зар не? -Кричер је посматрао.
Можда он зна где је прави медаљон. -Јеси ли раније видео ово? Кричеру?
То је медаљон господара Регулуса. -Али су била два. Где је други?
Кричер не зна за други медаљон.
Да ли си га икада видео? Да ли је био у овој кући?
Прљава блатокрвна. Смртождери долазе! Издајица Весли. -Одговори!
Да, био је овде, у овој кући.
Врло зао предмет. -Зашто то кажеш?
Господар Регулус је пре смрти наредио Кричеру да га уништи,
али без обзира колико је Кричер покушавао, није успео.
Где је он сада? Да ли га је неко узео?
Дошао је ноћу. Узео је много ствари, укључујући и медаљон.
Ко? Ко је то био, Кричеру?
Мандангас. Мандангас Флечер.
Пронађи га.
Мој отац ће да чује за ово.
Хеј, слепци! Он није овде.
ХАРИ ПОТЕР БЕСПРИЗОРНИ БР. 1
Као нови министар магије, обећавам да ћу да обновим
овај храм толеранције и вратим му стару славу.
МАГИЈА ЈЕ МОЋ
Зато ће, почев од данас, сваки запослени бити подвргнут евалуацији.
Ако ништа не кријете, немате чега да се плашите.
Колико? -Два галеона. Хајде, време је новац.
Буди мало нежнији.
Оне имају флеш меморију.
Кад ти га је Скримџер дао, мислила сам да га отвара твој додир.
Дамблдор је могао да сакрије нешто унутра.
Многи се питају зашто се Волдемор још не показује, након што је побеђен
најмоћнији симбол отпора према њему, са својим следбеницима.
Хари Потеру, дуго је прошло. -Склањајте их са мене!
По молби, Кричер је довео лопова Мандангаса Флечера. -Експелиармус.
Шта то изводите? Нахушкали сте на мене два кућна патуљка.
Доби је хтео да помогне, кад је видео Кричера у Дијагоналеји.
И онда је Доби чуо да Кричер помиње име Хари Потера.
Онда је Доби видео Кричера како разговара са лоповом, Мандангасом...
Ја нисам лопов. Ти подмукли мали...
Ја сам скупљач ретких дивних предмета. -Ти си лопов, измету. То сви знају.
Господару Весли, драго ми је што вас опет видим. -Жешће патике!
Те ноћи сам се успаничио.
Шта сам могао ако је Лудооки пао с метле? -Ти... -Причај истину.
Када си опељешио ову кућу, нашао си и медаљон, ниси ли?
Зашто? Да ли је вредан? -Имаш ли га још?
Он брине да ли је за њега добио довољно пара.
Дао сам га за џаба! Ваљам неку робу у Дијагоналеји, одједном ми
нека роспија из Министарства тражи дозволу. Рече да ће да ме затвори.
Тако би и било да јој се није допао медаљон. -Која роспија? -Не знам.
Ево је овде. Гледајте.
Са све лисицом!
МИНИСТАРСТВО ТРАЖИ РЕФОРМЕ У ОБРАЗОВАЊУ
У реду. Упамтите шта смо рекли.
Не причајте ни са ким уколико то није апсолутно неопходно.
Понашајте се нормално. Радите оно што и остали.
Урадите тако и уз мало среће, ући ћемо унутра. А онда...
Постаје стварно зезнуто. -Тако је.
Ово је сасвим блесаво. -Сасвим. -Свет је поблесавио.
Хајдемо. Треба да пронађемо хоркрукс.
Морамо да пустимо воду док смо у клоњи.
То је одвратно.
Ти. Полази. -Шта сам урадио? -Само ходај.
Јесу ли то...? -Нормалци. Тамо где им је место.
Само да знате, почињем да шизим.
Шта рече, колико ће да траје вишесоковни напитак? -Ништа.
Катермоле! Већ два дана у мојој канцеларији пада киша.
Јеси ли пробао кишобран? -Јасно ти је да идем доле?
Доле? -Да саслушавам твоју жену.
Мени би био приоритет да помогнем шефу Одељења за спровођење
магијских закона, кад би крвни статус моје жене био под сумњом.
Имаш један сат.
Боже мој, шта да радим? Моја жена је доле потпуно сама.
Роне, ти немаш жену. -Тако је. -Ниво 2.
А како да зауставим кишу? -Пробај фините инкантатем.
Оделење за спровођење магијских закона.
Овде излазиш, Роне.
Фините инкантатем. У реду. А ако не упали?
Ниво 1, Министар магије и помоћно особље.
Ако не нађемо Амбриџову за сат идемо по Рона и долазимо други дан.
Договорено? -Да.
Мафалда. Тревор те шаље? Добро, идемо право доле.
Не излазиш, Алберте?
БЛАТОКРВНИ И ОПАСНОСТ КОЈУ ПРЕДСТАВЉАЈУ
Ранкорне.
ДОЛОРЕС АМБРИЏ СТАРИЈА ПОДСЕКРЕТАРКА МИНИСТРА
ШЕФ КОМИСИЈЕ ЗА РЕГИСТРАЦИЈУ ВЕШТАЦА НОРМАЛСКОГ ПОРЕКЛА
Аћио медаљон.
Добро, добро! Смиримо се!
Вратимо се послу, молим вас. Смирите се.
Ранкорне.
Добро јутро. -Роне, то сам ја.
Хари. Дођавола, заборавио сам како изгледаш.
Где је Хермиона? -Доле у судници. С Амбриџовом.
Овде је баш хладно.
Ја сам полукрван. Мој отац је био вештац.
Вилијем Алдертон. Радио је овде преко 30 година. Можда га знате.
Ово је грешка. Ја сам полукрван. Вратите ме.
Мери Елизабет Катермол? -Да. -Чизлхерст гарденс 27, Ившем?
Да. -Овде је. -Мајка Мејси, Ели и Алфреда? Удата за Реџиналда?
Реџе?
Хвала ти, Алберте.
Мери Елизабет Катермол? -Да.
Данас вам је при доласку у Министарство, одузет штапић.
Да ли је ово тај штапић?
Бисте ли рекли суду, чији је то штапић? -Ја га нисам узела.
Купила сам га у Дијагоналеји, код Оливандера кад сам имала 11 година.
Он је одабрао мене.
Лажете. Штапићи бирају само вештице, а ви нисте вештица.
Али, јесам. Кажи им, Реџе. Кажи им оно што јесам.
Кажи им, Реџе.
Шта за име света радиш, Алберте?
Ти лажеш, Долорес. Не треба да се причају лажи.
Ошамути!
То је Хари Потер! -Јесте. Ово ћемо да причамо деци.
Експекто патронум!
Мери, иди кући. Покупи децу.
Наћи ћемо се тамо. Морамо да напустимо земљу, разумеш?
Мери, уради као што сам рекао.
Мери? Ко је то?
Дуга прича. Драго ми је што сам те упознао.
То је Хари Потер. То је Хари Потер.
Ево га. -Држите их!
Експелиармус!
У мојој торби је бочица с натписом "Есенција јасенка".
Брзо!
Аћио јасенак.
Отвори је. -Његова рука. -Знам! Отвори је!
Биће добро.
Мало ће да пече. -Нисмо ли требали да се вратимо у улицу Гримолд?
И јесмо. У реду је. Још мало.
Били смо тамо, али Јаксли ме зграбио и...
Знала сам да ће да види где смо били. Нисмо могли да останемо
па сам нас довела овде, али Рон се расцепио.
Протего тоталум.
Салвио хексиа. -Шта то радиш?
Заштитне чини. Не желим да се опет деси оно из авеније Шафтсбери.
Почни да постављаш шатор. -Шатор? -Протего тоталум.
Где да нађем шатор? -Репело нормалум. Муфлијато.
Прво ти.
Дисендиум.
Инсендио.
Експулсо.
Дифиндо.
Редукто.
Шта то радиш?
Морамо га држати на сигурном, док не сазнамо како да га уништимо.
Дамблдор те послао да нађеш хоркруксе, а није рекао како да их уништиш. Чудно.
Зар ти то не смета?
Знаш чин, Хари.
Кажи ми.
Кажи ми, Грегоровичу. -Украден је од мене.
Ко је био лопов.
Дечак. Он га је украо.
Никада га више нисам видео. Кунем се животом.
Верујем ти.
Авада кедавра!
Мислила сам да је престало. Не смеш више да га пушташ унутра.
Знаш-Већ-Ко је нашао Грегоровича. -Творца штапића?
Он хоће нешто што је Грегорович имао, али ја не знам шта.
Очајнички то жели. Као да му живот зависи од тога.
Немој. Смирује га. -Мене разјарује. Шта очекује, добре вести?
Мислим да се само нада да неће да чује лоше.
Кад ће моћи да путује?
Радим све што могу. -Не радиш довољно!
Скини то! Рекох да га сместа скинеш!
Боље? -Јесте.
Носићемо га на смену, важи?
Шта је то?
Какав је то мирис?
Шта то радиш? -Тежак је. -Да га ја мало понесем?
Да, хвала. - Не буди смешан. Подигни га.
Пљачкаши. Добро је знати да твоје чини делују.
Могао је да намирише мој парфем.
Рекох ти да Рон још нема снаге за апарацију.
Онда ћемо да пешачимо.
А идући пут, Хермиона, иако ми се свиђа твој парфем, не стављај га.
А сада следе имена несталих вештица и вештаца.
Ова су потврђена. Срећом, данас је листа кратка.
Џејсон и Алисон Динбрајт. -Хвала ти.
Бела, Џејк, Чарли, и Маџ Фарли. Џо Лори.
Елеонора Сара Гибс. Хари и Бронвин Триг.
Роб и Ели Доусон. Џорџија Кларк-Деј.
Џошуа Флексон. Џорџ Кутаз.
Габријела и Емили Мејдер. Џејкоб и Мими Ерленд.
Вилијам и Брајан Галагер. -Он нема појма шта ради.
Нико од нас нема.
Тоби и Оливија Гливс. Кети и Џејмс Килик.
Елси Валентајн Шодер. Џенифер Винстон.
Темсин и Ајола Хиликер. Скарлет и Кити Шарп.
Мој Боже! -Шта је?
Казаћу ти за трен. -Можда би могла да ми кажеш одмах.
Грифиндоров мач је гоблинске израде. -Сјајно.
Не схваташ. Прљавштина и рђа не утичу на сечиво.
Упија само оно што га јача. -Добро.
Већ си уништио један хоркрукс. Дневник Том Ридла у Дворани тајни.
Базилисковим очњаком. Имаш ли и то у тој проклетој, набуџеној торбици...
Зар не видиш? У Дворани тајни убо си базилиска Грифиндоровим мачем.
Сечиво је натопљено базилисковим отровом. -Упија оно што га јача.
Може да уништи хоркруксе. -Зато ти га је Дамблдор завештао.
Стварно си генијална, Хермиона.
Уствари, ја сам веома логична, што ми омогућава да одбацим неважне детаље
и јасно видим што други превиђају. -Да, али постоји један проблем.
Мач је украден. Да, ја сам још овде.
Али вас двоје наставите. Не дајте ми да кварим забаву.
У чему је проблем? -Проблем? Нема проблема. Тако ти кажеш.
Ако имаш нешто да кажеш, немој да се стидиш. Испљуни га.
Испљунућу. Не очекуј да ти захваљујем зато што треба да нађемо још нешто!
Мислио сам да знаш шта те чека. -Да. И ја сам мислио исто.
Онда ми није јасно. Шта се не слаже с твојим очекивањима?
Очекивао си хотел? Да налазимо хоркрукса сваког другог дана?
Да ћеш за Божић бити с мамом? -Мислио сам да ћемо после свега
нешто да успемо. Да ти је Дамблдор рекао нешто вредно. Да имаш план.
Знаш све шта ми је Дамблдор рекао. Ако ниси знао, нашли смо хоркрукс.
Јесмо, и близу смо томе да га се решимо као налажењу осталих.
Роне. Молим те, скини хоркрукс.
Носиш га цео дан. -Знаш ли зашто слушам радио?
Да би био сигуран да нисам чуо име Џинино, Фредово, Џорџово или мамино.
Мислиш да ја не слушам? Мислиш да ја не знам како се осећаш?!
Не! Не знаш! Твоји родитељи су мртви! Ти немаш породицу!
Престаните! -Добро, онда иди! Одлази!
Добро.
Роне.
А ти? Идеш ли или остајеш?
Добро. Јасно ми је. Видео сам вас пре неко вече.
Роне, то није ништа.
Где си кренуо, Роне? Молим те, врати се.
Салвио хексија.
Репелум маглетум.
Салвио хексија.
Јадни стари Џим, бео к'о дух Нашао је заборављен одговор.
Сад сви плачемо, плачемо зато
Што никако не можемо да те заштитимо.
О, децо!
Подигните гласове!
Децо!
Радујте се, радујте!
Хеј, возићу, на који улазимо. Возићу, што идеш у краљевство.
Срећни смо, мама. Забављамо се,
а воз није ни кренуо са станице. Хеј, возићу, чекај на мене!
Бејах слеп, али сада видим. Остависте ли седиште за мене?
Зар је то тако тешко замислити?
Хеј, возићу, чекај на мене. Бејах окован, али сад сам слободан.
Држим се, зар не видиш? У овом истребљењу.
Хеј, возићу, на који улазимо. Возићу, што идеш у краљевство.
Срећни смо, мама. Забављамо се,
више него шта сам се икад надао!
ОТВАРАМ СЕ НА КРАЈУ -Хермиона! Била си у праву.
Скривалице имају флеш меморију, а ја нисам руком ухватио прву.
"Отварам се на крају." -Шта ли то значи? -Не знам.
И ја сам нешто открила.
Испрва сам мислила да је око, али сада то не мислим.
Ово није руна и нема је у Спелмановом речнику.
Неко је дописао овај знак. Он није део књиге.
Лунин отац га је носио на Биловом и Флерином венчању.
Зашто би неко то нацртао у књизи за децу?
Размишљао сам, Хермиона. Хоћу да одем у Годрикову долину.
Тамо сам рођен. Тамо су ми умрли родитељи.
Они и очекују да одеш, јер ти то пуно значи.
Да, али значи и њему. Знаш-Већ-Ко је тамо умало умро.
Није ли то баш тип места где би сакрио хоркрукс?
То је опасно, Хари.
Али признајем да сам мислила да ћемо морати да одемо тамо.
Могуће је да је тамо сакривено још нешто. -Шта?
Мач. Ако је Дамблдор хтео да га нађеш ти, а не неко из Министарства,
нема бољег скровиште од родног места оснивача Грифиндора.
Хермиона.
Више ми не дозвољавај да те шишам.
Још увек мислим да смо требали користити вишесоковни напитак. -Не.
Овде сам се родио. Не желим да се вратим као неко други.
Лаку ноћ!
Мислим да је Бадње вече. Слушај.
Мислиш ли да су тамо? Моји мама и тата.
Да, мислим да јесу.
Игнат Певерел.
Хеј, Хари?
Срећан Божић, Хермиона.
Срећан Божић, Хари.
Неко нас посматра. Поред цркве.
Мислим да знам ко је то.
Не свиђа ми се ово. -Познавала је Дамблдора. Можда је мач код ње.
Овде су умрли, Хермиона.
На овом месту их је убио.
Да ли сте ви Батилда?
Пустите мене.
Госпођо Торбарка, ко је овај човек?
Хари.
Лумос.
Хари!
Протегни!
Осећаш ли се боље?
Овај пут си превазишла себе. -Динова шума.
Једном сам овде била с мамом и татом, пре много година.
Иста је као у мом сећању. Дрвеће, река, све.
Као да се ништа није променило. То није истина. Све се променило.
Да су моји родитељи сада овде, вероватно не би препознали ништа.
Ни дрвеће, ни реку...
чак ни мене.
Можда би требало да останемо овде, Хари. Да остаримо.
Хтео си да знаш ко је дечак на фотографији.
Ја знам. Гелерт Гринделвалд.
Он је лопов којег сам видео у Грегоровичевој продавници штапића.
Кад смо код тога, где је мој штапић?
Где ми је штапић, Хермиона?
Док смо бежали из Годрикове долине бацила сам чин, а она се одскочила.
Жао ми је. Пробала сам да га поправим, али штапићи су другачији.
Нема везе. Остави ми свој. Уђи унутра и угреј се.
Узећу и медаљон.
Веруј ми.
Лумос.
Аћио мач.
Дифиндо.
Хермиона? -Зар си полудео?
То си био ти? -Јесам. Није ли очигледно?
Призвао си и кошуту? -Не, мислио сам да си ти.
Не. Мој патронус је јелен. -Тако је. Рогоња.
У реду, Роне. Хајде.
Не могу. То више утиче на мене, него на тебе и Хермиону. -Тим боље.
Не могу. -А зашто си овде? Зашто си се вратио?
Да би се отворио, морам да му причам. Кад се то деси, не оклевај.
То унутра, пружиће отпор. Делић Ридла у дневнику је покушао да ме убије.
Добро.
Један. Два.
Три.
Видео сам твоје срце и оно је моје.
Видео сам твоје снове, и твоје страхове, Роналде Весли.
Најмање вољен од своје мајке, која је чезнула за ћерком.
Мање вољен од девојке којој је дражи твој друг.
Убиј га, Роне!
Било нам је боље без тебе. Срећнији смо без тебе.
Ко би тебе гледао поред Хари Потера?
Шта си ти у поређењу с Изабраним?
Роне, лаже! Твоја мајка је рекла да би волела да сам јој син.
Која би жена тебе изабрала? Ти си ништа.
Ништа! Ништа у поређењу са њим!
Помисли. Још само три.
Хермиона?
Да ли је све у реду? -Добро је. Уствари, више него добро.
Ћао!
Ти си магарчина, Роналде Весли!
Појавиш се овде после толико недеља и кажеш "ћао"?
Где ми је штапић? -Не знам.
Хари Потеру, врати ми мој штапић. - Немам га.
Зашто је твој штапић код њега? -То није битно.
Шта је то?
Уништио си га.
И како се десило то да при себи имаш Грифиндоров мач?
То је дуга прича.
Не мисли да то ишта мења. -Наравно да не.
Само сам уништио хоркрукс. Зашто би то ишта променило?
Одмах сам пожелео да се вратим, али нисам знао како да вас нађем.
Како си нас нашао? -Ово не служи само искључивању светла.
Не знам како ради, али на Божићно јутро спавао сам у малој крчми
кријући се од неких пљачкаша и чуо сам то. -То?
Глас. Твој глас, Хермиона, се чуо из њега.
Могу ли да питам шта сам рекла? -Моје име.
Само моје име. Као шапат.
Узео сам га, кликнуо и појавила се ова мала светла лопта.
И знао сам. Светла лопта је полетела према мени
право у моје груди па кроз мене. Ево овде.
Знао сам да ће да ме одведе тамо где морам да идем, па сам се пребацио...
и дошао на ову падину. Био је мрак. Нисам знао где сам.
Надао сам се да ће неко од вас да се појави. Тако је и било.
Одувек сам волео пламенове које Хермиона прави.
Колико ли ће дуго још да се љути на мене?
Само причај о малој лопти која ти додирује срце и смириће се.
То је истина. Свака реч.
Звучаће лудо, али мислим да ми је Дамблдор зато оставио угасивач.
Некако је знао да ћу тражити свој пут, а она ће да ме води.
Сад сам схватио. Теби треба штапић! -Да.
Овде имам један. Црни трн. 25 сантиметара.
Ништа нарочито, али ценим да ће да послужи.
Узео сам га недавно од пљачкаша. Немој да кажеш Хермиони,
али пљачкаши су били леваци. Један је сигурно био трол.
Енгорџио. Редусио! -Шта се то тамо дешава?!
Ништа. -Ништа.
Морамо да разговарамо. -Да, добро.
Хоћу да видим Ксенофилијуса Лавгуда. -Молим?
Ово писмо је Дамблдор написао Гринделвалду. Види потпис.
Поново тај знак. Свуда се појављује.
У Бидлу песнику, на гробљу у Годриковој долини.
Био је и тамо. -Где? -Испред Грегоровичеве радње с штапићима.
Али шта то значи? -Ти немаш појма где је следећи хоркрукс
као ни ја, али ово нешто значи. Сигурна сам у то.
Да. Хермиона је у праву. Требало би да одемо до Лавгуда.
Гласајмо. Ко је за?
Ниси више љута на њега? -Увек сам љута на њега.
Луна. -Луна.
НЕ ГАЗИ ДИРИЖАБЛ-ШЉИВЕ
ЦЕПИДЛАКА УРЕДНИК К. ЛАВГУД
"Не гази дирижабл-шљиве."
Шта је то? Ко сте ви? Шта хоћете?
Здраво, г. Лавгуд. Ја сам Хари Потер, упознали смо се пре пар месеци.
Можемо ли да уђемо?
Где је Луна? -Луна? Ускоро ће да дође.
Како могу да вам помогнем, г. Потеру? -Уствари...
Везано је с оним што сте носили око врата на венчању. Симбол.
Мислите на ово? -Да. Баш на то.
Питао сам се шта је то? -Шта је то?
То је, наравно, знак Реликвија смрти. -Чега?
Реликвија Смрти. Претпостављам да сви знате "Причу о три брата".
Да. -Не.
Имам је овде.
"Бејаху једном три брата, који идоше пустим, вијугавим путем у сутон."
Поноћ. Мама је увек говорила "поноћ."
Али, "сутон" је добар. Уствари, бољи.
Хоћеш ли ти да читаш? -Не. У реду је.
Бејаху једном три брата, који идоше пустим, вијугавим путем у сутон.
Временом, браћа стигоше до реке исувише подмукле за прелазак.
Али, вични мађији, махнуше штапићима и створише мост.
Међутим, пре него што га пређоше, пут им препречи лик с капуљачом.
Била је то Смрт, и осећала се превареном.
Превареном, јер би се иначе путници удавили у реци.
Али, Смрт се лукаво претвараше да честита браћи на њиховој мађији
и рече да сви заслужише награду, јер су били мудри да је избегну.
Најстарији затражи штапић моћнији од иједног другог.
Тако му Смрт направи штапић од оближње зове.
Други брат, решивши да још више понизи Смрт,
затражи моћ којом може да призове вољене из гроба.
Смрт узе камен из реке и даде му га.
Најзад, Смрт се окрену трећем брату.
Он беше скроман и затражи нешто што би му дозволило
да оде одатле, а да га Смрт не прати.
И Смрт му нерадо предаде свој плашт невидљивости.
Први брат отпутова у забачено село где, с зовиним штапићем у руци,
уби вешца с којим је био у завади.
Опијен снагом добијеном од зовиног штапића, хвалисао се непобедивошћу.
Али те ноћи, други вештац му украде штапић и пререза му грло.
Тако Смрт присвоји првог брата.
Други брат отиде својој кући, узе камен и три пута га заврте у руци.
Тада се његова умрла вереница појави се пред њим.
Ипак, она беше хладна и тужна, јер није припадала свету смртника.
У безнадној чежњи, гоњен лудилом, други брат се уби, да би био с њом.
Тако Смрт присвоји другог брата.
Трећег брата Смрт трагаше много година, али не успе да га пронађе.
Тек у дубокој старости трећи брат скиде огртач и даде га свом сину.
Затим поздрави Смрт као старог друга и ведро напусти овај свет.
И то је то. То су Реликвије смрти.
Извините, господине. Ја и даље не разумем.
Где је перо за писање?
Штапић од зове. Најмоћнији штапић икад направљен.
Камен васкрснућа.
Плашт невидљивости.
Заједно, они чине Реликвије смрти. Заједно, они чине господара Смрти.
Тај знак је био на гробу у Годриковој долини.
Г. Лавгуде, има ли породица Певерел икакве везе с Реликвијама смрти?
Мисли се да су Игнат и његова браћа Кадмо и Антиох први власници Реликвија
и самим тим, надахнуће за причу.
Ваш чај се охладио. Одмах се враћам.
Хајдемо одавде. Више не пијем ту ствар, врућу или хладну.
Хвала вам -Заборавили сте воду. -Воду? -За чај.
Стварно? Како глупо од мене.
Није важно. Ионако треба да кренемо. -Не, нећете!
Господине?
Ви сте моја једина нада.
Знате, они су били љути због онога што сам писао.
Зато су је одвели. Одвели су моју Луну.
Моју Луну.
Али, уствари, они хоће тебе. -Ко ју је одвео, господине?
Волдемор.
Станите! Имам га!
Тај подмукли преварант! Зар никоме не можемо верујемо?
Отели су је зато што је мене подржавао. Био је очајан.
Ја ћу да врачам.
Здраво, лепотице.
Не џабалебарите! Хватајте их!
Хари. Кажи ми, Гринделвалде. Кажи ми где је.
Гринделвалд. Гринделвалд. Гринделвалд.
Здраво, Томе. Знао сам да ћеш једног дана да дођеш,
али сигурно већ знаш да више немам то што тражиш.
Кажи ми где је, Гринделвалде. Кажи ми ко га поседује.
Штапић од зове лежи с њим, наравно. Закопан у земљи.
Дамблдор.
Реликвије постоје, али он трага само за последњом. И зна где је.
Имаће је до краја ноћи. Знаш-Већ-Ко је нашао штапић од зове.
Не дирај је. -Остави га. -Пусти ме.
Твој дечко ће да прође много горе, ако не научи да се контролише.
А шта се теби десило, наказо? Не, не теби.
Како се зовеш? -Вернон Дадли. -Провери га.
А ти, лепото? Како тебе зову?
Пенелопа Клирвотер, полукрвна.
Овде нема Вернона Дадлија. -Чујеш ли? Листа каже да лажеш.
Зашто не желиш да сазнамо ко си? -Листа није добра. Рекох вам ко сам.
Промена плана. Ове не водимо у Министарство.
Доведи Драка.
Онда?
Нисам сигуран. -Драко. Гледај пажљиво, сине.
Ако бисмо предали Потера Мрачном Господару,
све би нам било опроштено. Све би било као пре.
Надам се да нећемо да заборавимо ко га је заправо ухватио, г. Мелфоје.
Усуђујеш се да ми се тако обраћаш у мојој кући? -Луцијусе.
Не стиди се, душо. Приђи ближе.
Ако ово није онај ко мислимо, а ми га позовемо, убиће нас.
Морамо да будемо потпуно сигурни. -Шта је с његовим лицем?
Да, шта му је с лицем? -Таквог смо га ухватили.
Или је налетео на бодљикавог урока. Јеси ли ти то урадила?
Дајте ми њен штапић. Видећемо коју је последњу чин бацила.
Имам те.
Шта је то? Одакле вам то?
Било је у њеној торби. Ценим да је сад моје.
Зар си полудела?
Одлазите! Одлазите!
Сиси, затвори дечаке у подрум.
Док ја поразговарам с овом, као девојка с девојком.
Шта ћемо сад? Не можемо да оставимо Хермиону саму са њом.
Роне?
Хари?
Луна?
Тај мач је требало да буде у мом трезору у Гринготсу. Одакле теби?
Шта сте друго ти и твоји пријатељи крали из мог трезора?!
Нисам ништа украла. Молим вас. -Не верујем ти.
Морамо нешто да предузмемо. -Одавде нема излаза. Зачарано је.
Ти крвариш, Хари. Чудно је да то држиш у чарапи.
Помози нам.
Пусти је. -Ућути. Одбиј.
Ти, гоблине, пођи са мном.
Доби? Откуд ти овде? -Доби је дошао да избави Хари Потера.
Доби ће увек бити ту за Харија Потера. -Можеш ли да се пребациш одавде?
Можеш ли да поведеш и нас? -Наравно. Ја сам вилењак.
Мени одговара. -Доби, хоћу да да одведеш Луну и г. Оливандера...
У Шкољка-кућица у околини Тинворта. Веруј ми.
Кад год сте спремни, господине. -Господине? Она ми се допада.
Чекајте ме на врху степеница за десет секунди.
Ко добија његов штапић?
Питаћу те још једном, гоблине.
Размисли веома, веома пажљиво пре но што одговориш. -Не знам.
Не знаш? Зашто не радиш свој посао? Ко је ушао у мој трезор?
Ко га је украо? Ко га је украо?
Када сам последњи пут био у твом трезору, мач је био тамо.
Онда је можда изашао да прошета. -Ништа није безбедније од Гринготса.
Лажовчино!
Сматрај се срећним, гоблине.
То не може да се каже за њу. -Мало сутра.
Експелиармус! -Ошамути.
Стани! Баците штапиће!
Кажем, баците их! Покупи их, Драко. Сместа.
Види кога имамо овде.
То је Хари Потер. У најбољем светлу, спреман за Мрачног Господара.
Зови га.
Ошамути!
Глупи вилењаче. Скоро си ме убио. -Доби није мислио да убије.
Доби је само хтео да осакати или да озбиљно повреди.
Како се усуђујеш да отмеш штапић вештици? Да пркосиш господарима?
Доби нема господара. Доби је слободан вилењак.
и Доби је дошао да избави Хари Потера и његове пријатеље.
Хермиона. Добро си. На сигурном смо.
Сви смо на сигурном.
Хари Потер.
Доби.
Доби. Не! Држи се.
Држи се. Средићемо то.
Хермиона, имаш ли нешто у својој ташни. Хермиона?
Хермиона?
Шта је ово? Помози ми.
Тако предивно место за дружење с пријатељима.
Доби је срећан што је са својим пријатељем, Харијем Потером.
Требало би му затворити очи. Зар не?
Ето. Изгледа као да спава.
Хоћу да га сахраним. Прописно. Без магије.