Translated By The Community Of WWW.MY-SUBS.COM
www.titlovi.com
Zasnovano na istinitoj priči
1951. Mančester, Engleska
Jeste li koncentrisani?
Dobro.
Jer ako ne slušate pažljivo, propustićete stvari,
važne stvari. Neću zastajkivati.
Neću se ponavljati, i vi me nećete prekidati.
Mislite da zbog činjenice što sedite tu gde sedite,
i što ja sedim tu gde sedim
imate kontrolu nad stvarima koje će se desiti.
Grešite. Ja sam taj koji ima kontrolu.
Jer znam stvari, koje vi ne znate.
Policijsko odeljenje Mančestera, molim vas sačekajte.
Prozori su razbijeni. Kuća je opljačkana.
Pošaljite detekiva dole, hoćete li?
Ono što ću sad da tražim od vas je posvećenost.
Pažljivo me slušajte, i nemojte da me osuđujete dok ne završim.
Ako ne možete da se posvetite ovom,
onda, molim vas, napustite sobu. -Uđite.
Ali, ako odlučite da ostanete,
zapamtite da ste to uradili svojom voljom.
Šta god se bude dešavalo, od sad nije moja odgovornost.
To je vaša odgovornost.
Alan Tjuring je opljačkan. Mančesterska policija provodi istragu.
Obratite pažnju!
Onda, šta je sve ovo? -Tjuring, Alan. Profesor na Kingsu.
Izgleda da je došlo do provale. -Kakve provale?
Pa, to što vidite. U stvari, ništa ne nedostaje.
Šta radi u Mančesteru? -Nešto sa mašinama.
Projekat pri Nacionalnom institutu za mere.
Proverio sam, ali ne želi da kaže o čemu se radi. -Profesore Tjuring?
Detektiv Nok, Mančesterska policija.
Narednik Stal mi je rekao da ste noćas imali provalu.
Profesore Tjuring? -Odmaknite se i ne udišite duboko.
Šta da ne udišem? -Koncentrisani cijanid. Potrebno je...
samo malo da vas ubije.
Razočaravajuće. -Molim? -Nadao sam se da će biti nešto više.
Naredniče Stal, da li samo ja umišljam ili i vi imate
utisak da smo upravo izvređani. -Sinoć ste imali provalu.
Vaš komšija, g. Springborn, pozvao je da prijavi buku.
Rekao je da je čuo prilično jaku lomljavu.
Ali vi kažete da ništa nije ukradeno. To je čudno.
Kako bi bilo da nam ispričate šta se desilo,
i mi ćemo da otkrijemo ko je to uradio. -Gospodo,
ne verujem da biste mogli da nađete ko je ovo uradio
čak i kad bi vam taj prišao i pljunuo vam u lice. To što bi sad bilo korisno,
nisu bobiji, već veoma dobra kućna pomoćnica.
Pošto vas dvojica nemate kecelje u kolima, predlažem
da napišete svoj izveštaj i ostavite me na miru.
Kako vi kažete, profesore Tjuring.
Srećno sa vašim cijanidom. -Daću ti funtu ako mi daš ime većeg namćora.
Iako mi je sve izgledalo pomalo usiljeno, zar ne?
Ne znam na šta misliš? -Pa, ako ne želiš dva bobija
da njuškaju oko tvojih privatnih poslova,
to bi bio odličan način da ih uveriš da to ne rade.
Reci mi da ne misliš da je ovo sumnjivo. -Ne mislim da je ovo sumnjivo.
Misteriozni profesor koji ne želi da prizna da mu je nešto ukradeno iz kuće.
Mislim da Alan Tjuring nešto krije.
IGRA OPONAŠANJA
Objavljen je rat! Evakuisano je 800.000 dece!
Uskoro se očekuju nemačke bombe! Kupite novine, direktno iz štamparije.
1939. London -Uskoro se očekuju nemačke bombe!
Jutros je britanski ambasador u Berlinu, nemačkoj vladi predao
ultimatum, u kome se navodi
ako nam ne odgovore do 11 časova,
da će između nas biti proglašeno ratno stanje.
Moram vam saopštiti, da od njih nije stigao nikakav odgovor,
i da je, kao posledica toga, ova zemlja u ratu sa Nemačkom.
Po drugi put u životu većine nas,
mi smo u ratu.
Dokumente, molim.
Blečli fabrika radio uređaja
Šta radite ovde? -Gospođa mi je rekla da sačekam. -U mojoj kancelariji?
Je li vam je rekla da se poslužite čajem dok čekate? -Ne, nije mi rekla.
Očigledno vam nije rekla ni, šta znači šala. -Je li trebala?
Ko ste vi? -Alan Tjuring. -Da, Tjuring.
Matematičar. -Tačno. -Ali mogao sam da pretpostavim? -Pa, niste.
Samo ste pročitali na tom papiru.
Kings koledž, Kembridž. Piše da ste genije u odseku za matematiku.
Nisam siguran da to mogu da procenim, gospodine...
Koliko godina imate gospodine Tjuring? -27.
Sa koliko godina ste postali profesor na Kembridžu? -Sa 24.
A koliko godina ste imali kad ste objavili
ovaj rad čiji naslov jedva da mogu da razumem? -23.
I ne mislite da vas to kvalifikuje kao sertifikovanog genija?
Pa, Njutn je postavio Binomnu teoremu u svojoj 22. godini.
Ajnštajn je do 26. godine napisao 4 rada koja su promenila svet.
Što se mene tiče, ja sam... Teško da mogu da im pariram.
Zaboga, ozbiljni ste. -Više biste voleli da se šalim?
Mislim da vi ne znate za šalu.
Ne čini mi se da su potrebne za zaposlenje ovde, gospodine...
Kapetan bojnog broda Deninston, Kraljevska mornarica.
U redu, gospodine Tjuring.
Zašto želite da radite za vladu njegovog visočanstva?
U stvari, ne želim. -Jeste li prokleti pacifista?
Imam odbojan stav prema nasilju. -Jeste li svesni da 1000 km od Londona
živi taj gadni čovečuljak po imenu Hitler,
koji želi da okuje Evropu lancima tiranije.
Politika u stvari nije moja specijalnost. -Stvarno?
Verujem da ste upravo postavili rekord
u najkraćem razgovoru o zapošljavanju u istoriji Britanske vojske.
Moja majka kaže da ponekad mogu da budem odbojan,
zato što sam najbolji matematičar na svetu. -Na svetu? -Da.
Znate li koliko ljudi sam odbio u razgovoru za ovaj program?
Ne. -Pa, naravno, jer ovo je strogo poverljiv program.
Ali rećiću vam, samo zato što smo prijatelji,
da sam prošle nedelje, odbio jednog od naših najboljih lingvista.
Zna nemački bolje od Bertolta Brehta. -Ja ne znam nemači. -Šta?
Ne govorim nemački. -Pa, kako ste dođavola mislili da dešifrujete
nemačke poruke ako ne govorite nemački?
Odličan sam u rešavanju ukrštenica.
Margaret! -Nemački kodovi su neka vrsta slagalice.
Igra, kao i svaka druga igra.
Margaret, gde si? -Prilično sam dobar u igrama i slagalicama.
A ovo je najteža slagalica na svetu. -Margaret!
Za ime Boga. Ovo je očigledno neka šala.
Bojim se da ne znam za njih kapetane Deninston.
Želim vam ugodan povratak u Kembridž, profesore. -Enigma. -Zvali ste me?
To je ono što ovde radite. Strogo poverljiv program u Blečliju.
Pokušavate da dešifrujete nemačku Enigma mašinu. -Odakle vam ta ideja?
To je najbolji enkripcioni uređaj u istoriji, a Nemci
ga koriste za sve važne poruke. Ako saveznici dešifruju Enigmu,
ovo će se, stvarno, pretvoriti u vrlo kratak rat.
Naravno da na tome radite. Ali do sad ništa niste postigli.
Da jeste, ne biste angažovali šifrante sa univerziteta.
Potreban sam vam više nego vi meni.
Volim da rešavam zagonetke, kapetane.
A Enigma je najteža zagonetka na svetu.
Ne, Enigma nije teška, ona je nerešiva.
Amerikanci, Rusi, Francuzi, Nemci,
svi misle da je nemoguće razbiti Enigmu.
Dobro. Pustite me da pokušam, i uverićemo se, zar ne?
Dobrodošli u Enigmu.
Podaci o svakom iznenadnom napadu, svakom tajnom konvoju
i svakoj podmornici u prokletom Atlantiku ulaze u tu stvar.
A iz nje izlaze hijeroglifi. -Divna je.
To je sama iskrivljena ruka smrti.
Naši vezisti svakodnevno presreću hiljade radio poruka,
a ljupkim mladim damama iz Ženske kraljevske mornarice
te poruke predstavljaju čistu besmislicu.
Tek kada ih ponovo provučete kroz Enigmu dobiju smisao.
Ali mi imamo Enigma mašinu.
Da, poljski obaveštajci su je prokrijumčarili iz Berlina.
Pa u čemu je onda problem? -Samo presretnute poruke ubacite nazad
u Enigmu i dobićete... -Vidite, nije to tako prosto, zar ne?
To što imamo Enigma mašinu ne pomaže nam da dešifrujemo poruke.
Vrlo dobro, gospodine Tjuring.
Da biste dešifrovali poruku, morate znati ključ za podešavanje mašine.
Nemci svakodnevno menjaju ključeve, tačno u ponoć.
Obično našu prvu poruku presretnemo oko 6,00 ujutro,
što vam daje tačno 18 časova za razbijanje ključa
pre nego što ga promene, i onda sve ispočetka. -Pet rotora.
Deset kablova na kontrolnoj tabli. -To je...-Milion...-Hiljadu miliona...
Ne, ne, to je, shvatam.
To su milioni i milioni. -Očigledno su to milioni.
To je preko 150 miliona miliona miliona mogućih kombinacija. -Vrlo dobro.
Stotinu pedeset devet. Ako želite tačno da znate. 1-5-9
sa 18 nula iza, kombinacija.
Svakog dana. -Gospodo, upoznajte Hjua Aleksandera.
Lično sam ga izabrao da vodi ovu grupu. -Zar vi niste...
G. Aleksander je osvojio Britanski šahovski šampionat. -Dva puta.
Tjuring, niste jedini koji je ovde dobar sa igrama.
Hoćemo li onda raditi zajedno? -Želim vlastitu kancelariju.
Vi ste tim i radićete kao jedan.
Nemam vremena da stalno objašnjavam, i bojim se da bi me ovi ljudi
samo usporavali. -Ako ne možete
da radite zajedno, bojim se da vam uopšte neću moći dozvoliti da radite.
Ovo je Stjuart Menijas, MI6.
Postoji sam pet odeljenja vojne obaveštajne službe. Ne postoji MI6.
Tačno. To je duh.
G.Tjuring, znate li koliko je britanskih vojnika poginulo zbog Enigme?
Ne, ne znam. -Tri...
za vreme dok mi ovde razgovaramo.
Vidite, ima tu još nešto. Nadam se da nije imao porodicu.
Ako se ovaj rat koji vodi kapetan Denison nastavi, nećemo dobiti rat.
Ako razbijemo ključ, bar ćemo imati šansu.
Hoćemo li decu da ostavimo samu sa njihovom novom igračkom?
U redu, gospodo...
Hajde da radimo.
Igra je bila prilično jednostavna.
Svaka nemačka poruka, svaki iznenadni napad, svako bombardovanje,
svaki bliski napad podmornice...
Sve je to išlo kroz eter.
Radio signali koje... je svaki đak sa kompletom za amplitudnu modulaciju
mogao da presretne.
Trik je bio u tome da su oni šifrovani.
Bilo je 159 miliona miliona miliona mogućih kombinacija za podešavanje Enigme.
Sve što smo morali da uradimo je da isprobamo svaku od njih.
Kad bi imali 10 ljudi koji bi proveravali po 1 kombinaciju u minuti
za 24 časa svakog dana i 7 dana nedeljno,
koliko mislite da je potrebno dana da proverimo
svaku od tih kombinacija?
Pa, to nisu dani, nego godine. -Dobro jutro.
To je 20 miliona godina. -Da bismo zaustavili napade, -Hvala.
morali bi da proverimo kombinacije za koje treba 20 miliona godina,
za 20 minuta.
Umirem od gladi. -Ručak?
Gospode. Šta je to sa ženama koje nose male šešire?
Momci, idemo na ručak.
Alane? -Da?
Rekao sam da idemo na ručak.
Alane? -Da?
Čuješ li me? -Da. -Rekao sam da pravimo pauzu za ruč...
Ovo počinje malo da se ponavlja. -Šta? -Pitao sam
da li želiš da ideš sa nama na ručak. -Ne, nisi.
Rekao si da idete na ručak. -Jesam li te nekako uvredio?
Zašto to misliš? -Da li bi želeo da ideš sa nama na ručak?
Kad je vreme za ručak? -Hriste, Alane, to je prokleti sendvič.
Šta to? -Ručak. -O, ne volim sendviče.
Nije važno. -Znaš,
za ovu razularenu rutinu genija, stvarno moraš da budeš genije, Alane.
I još ovde treba da postignemo napredak, zar ne?
O, jeste li? -Da jesmo.
Dešifrovali smo brojne nemačke poruke
analizom učestalosti distribucije poruka.
Čak i pokvareni sat je dva puta dnevno tačan.
To nije napredak, to je samo slepa sreća. Ja pravim mašinu
koja će nam omogućiti da svaku poruku, svakog dana, odmah dešifrujemo.
Ko je gladan? Hajdemo.
Ja sam gladan.
Šta? -Piter je pitao ko je gladan.
Mogu li da dobijem supu, molim?
...drugi prekid u krugu.
1951. Mančester
Kako to mislite, "poverljivo"?
Ne, svestan sam doslovnog značenja reči poverljivo.
Ono što pitam je, zašto bi profesor matematike
imao poverljivi vojni dosije?
Da, pa, doći ću.
Izvinite, voleo bih da vidim neke dokumente ako mogu.
Dosije o službi g. Tjuringa. Alana.
Poslalo me je Ministarstvo spoljnih poslova.
Ovo je neprihvatljivo. -Ako želite da se žalite,
predlažem vam da se pravilno najvite. -Aleksan...
Žalba? Ne, ne, Hju Aleksander
je odbio moj zahtev za delovima
i opremom koja mi treba da sastavim mašinu koju pravim.
Vaše kolege dešifranti odbijaju da rade sa vama,
i dostavili su zvaničnu žalbu.
Ovo je inspirisano starom poljskom mašinom za šifrovanje. Samo ova
je daleko naprednija. -Ako ne odgovorite na žalbu,
moraću da je prosledim MUP-u Stavite te dokumente na moj sto.
Dobro, moj odgovor je da su svi oni idioti.
Otpustite ih i upotrebite sredstva za moju mašinu.
Treba mi samo oko 100 hiljada funti.
Sto hiljada...
Zašto pravite mašinu? -To je visoka tehnika. Ne biste razumeli.
Predlažem vam da pokušate da objasnite. -Enigma je...
izuzetno dobro oblikovana mašina.
Naš problem je što pokušavamo da koristimo samo ljude da je pobedimo.
Ne, šta ako samo mašina može da pobedi drugu mašinu?
Pa, to nije tako tehnički. Hju Aleksander je vođa
vaše grupe, rekao je ne, i to je to. -Ja jednostavno nemam vremena za ovo.
Jeste li ikad pobedili u ratu, Tjuring? Ja jesam.
Znate li kako se to radi? Redom, desiplinom,
poštovanjem linije komandovanja. Više niste na univerzitetu.
Vi ste samo mali zupčanik u velikom sistemu.
I radićete kako vam naredi vaš pretpostavljeni. Da.
A ko je vaš pretpostavljeni? -Vinston Čerčil,
Ulica Dauning broj 10, London, SW1.
Ako imate problem sa mojom odlukom, možete da ga rešite sa njim.
Gospodine Menijas! Gospodine Menijas!
Idete li u London? -Moguće.
Da li biste dostavili pismo za mene?
Izvinite, ali da li se zezate?
Čerčil je postavio Alana za vođu? -To je užasna ideja. -Ne, ne, ne.
I, sad mogu da naređujem ovim ljudima? -Ne volim što moram da kažem, ali da.
Odlično. Kejt i Čarlse, obojica ste otpušteni. -Molim? -Šta?
Vi ste osrednji lingvisti i prilično loši dešifranti.
Alane, ne možeš samo tako da otpustiš Kejta i Čarlsa. -Upravo je rekao da mogu.
Ne, ja to nisam uradio. Ali Čerčil jeste.
Idi dođavola.
Pa, ovo je nehumano.
Čak i za tebe.
Jesi li bio popularan u školi?
1928. Šerborn škola -Problem je počeo sa šargarepama.
Šargarepama i pomorandžama. I grašak
je zelen. Oni ne smeju da se dodiruju.
Imam ga.
Znate li zašto ljudi vole nasilje?
Jer se tako osećaju... dobro.
Ljudi smatraju da je nasilje duboko zadovoljavajuće.
Ali ako uklonimo zadovoljstvo,
taj čin postaje... šupalj.
Tjuring? Hajde.
Ne budi takav ješa u vezi toga.
Ostavimo ga da prokleto strune.
Naravno, nisam to sam naučio.
Trebala mi je pomoć. Kristofer mi je pomogao.
Alane, jesi li dobro?
Nije moja greška. Šaragerapa sa graškom...
Žao mi je. Neću im to više dozvoliti.
Sve su gori. -Prebili su me samo zato što sam pametniji od njih.
Ne, prebili su te zato što si različit. -Majka kaže da sam samo neobičan.
I u pravu je. Ali znaš, Alane,
ponekad baš takvi ljudi koje ne mogu ni da da zamisle,
rade nezamislive stvari.
Pa, šta sad da radimo? -Nemamo dovoljno ljudi.
Onda ćemo da nađemo još ljudi.
I kako nameravaš to da uradiš?
Alan Tjuring, želim da vidim Stjuarta Menijasa.
U redu, gospodine. -Pa, ko su oni?
Različitih profesija su. Učitelj, inžinjer,
par studenata. -I misliš da su oni kvalifikovani za Blečli
zato što su dobri u rešavanju ukrštenica?
Pa, kažu da su dobri, a sad ćemo to i da saznamo, zar ne?
Da bismo vam pomogli,
desno od sebe imate, zelenu knjigu sa karticama.
Na njih ćete pisati zabeleške. Gospodo, imate šest minuta
za koje treba da završite slagalicu, i u tom trenutku ću...
Izvinite g-đice, ovde je ograničen pristup. -O, izvinite što kasnim.
Na autobusu se probušila guma. -Mogu li da nastavim, molim?
Hvala. -Nije vam dozvoljeno da budete ovde, gospođice.
Ali kasnim samo par minuta. -Sekretarice su pravo gore.
Ovo je prostorija za kandidate. -Mogu li sad da nastavim ovo?
Ja, ja sam kandidat. -Za koje mesto?
U dopisu nije precizno navedeno. -Pa, sekretarice su pravo gore.
Piše da je strogo poverljivo. -Šta se dešava?
Rešila sam ukrštenicu iz novina,
i dobila sam dopis koji kaže
da sam kandidat za neku vrstu tajnog posla. Zovem se Džoan Klark.
Gospođice, jeste li stvarno sami rešili ovu ukrštenicu?
Zbog čega mislite da nisam mogla sama da je rešim?
Stvarno sam veoma dobra u... -G-đice, moraću da tražim da... -G-đice Klark,
Smatram da je aljkavost u bilo kakvim okolnostima neprihvatljiva.
Sedite, da možemo da nastavimo.
Hvala. -Sada,
kao što sam rekao, imate 6 minuta
da završite zadatak koji je pred vama. Gospodo i damo,
počnite.
Šest minuta. Je li to uopšte moguće?
Ne, meni je trebalo osam. Ovo nema veze sa ukrštenicama.
To ima veze sa pristupom rešavanju nemogućih problema.
Da li rešavate celu stvar odjednom ili je podelite na male...
Završili ste? -Da.
Pet minuta i 34 sekunde. -Rekli ste ispod šest minuta.
Čestitam.
Moja najtoplija dobrodošlica u službu njegovog visočanstva.
Ako nekom kažete i reč od onog što ću vam pokazati,
bićete pogubljeni zbog veleizdaje. Lagaćete svojim prijateljima,
porodici i svima koje sretnete, o tome šta stvarno radite.
A šta je to, što stvarno radimo?
Razbićemo nacističku šifru koju je nemoguće razbiti i dobićemo rat.
Šta to čitaš? -To je o kriptografiji.
Kao tajne poruke? -Ne tajne.
To i jeste sjajno.
Poruke koje svako može da vidi, ali niko ne zna šta znače,
osim ako nema ključ.
Po čemu se to razlikuje od govora? -Govora? -Kad ljudi govore jedan drugom,
nikad ne govore šta misle. Govore nešto drugo,
i od tebe se očekuje da znaš šta to znači. Samo nikad ne uspem.
Pa, u čemu je razlika?
Alane, imam čudan osećaj da ćeš biti vrlo dobar u tome.
Laku noć, Alane.
Laku noć.
1940. Blečli park
Čekaj, Marion, dolazim!
Ide kroz niže postavke a onda se vraća kroz...
nazad do... -Oprezno, hoćeš li?
To, to nije igračka. -Smešno.
Izgleda kao igračka. Vredi prokletih 100.000 funti.
Tvoj novi ljubimac je stigao. -Džek Gud. Upoznali smo...
Pa, gde je gospođica Klark?
Divan je, zar ne?
To nije samo obična dosadna fabrike mlinova.
Mislim, kao što sam rekao, to je veoma važna, radio fabrika.
U, stvari nije. Pa, u odnosu na druge... radio fabrike,
ova, ova je posebna...
Zašto nisi u Blečliju? -Hvala vam... za vašu posetu, gospodine Tjuring.
Je li vam put bio prijatan? -Pokupi svoje stvari i idemo.
Žao mi je, ali ne mogu da prihvatim vašu ponudu. Mislimo da bi takvo mesto
bilo teško prihvatljivo. Imali ste dve zvezdice iz matematike.
Ali nažalost nisam dobila priliku da postanem profesor.
Vi pripadate Blečliju. -Žao mi je, ali za nekog u mom položaju
da živi... da... da radi u radio fabrici tako daleko od kuće,
sa svim tim muškarcima... to, to bi bilo...
nedolično.
Šta to u svetu uopšte znači?
Imamo grupu mladih dama koje obavljaju sve naše
službeničke poslove: asistenata, prevodioca. Žive zajedno, u gradu.
Da, da, da li bi to bio pogodniji ambijent?
Znači, radila bih među tim ženama? -Da.
Divne dame. Čak organizuju i druženja
u crkvi Svetog Martina dole niz ulicu.
Stvarno, pa cela stvar je prilično...
pristojna.
Nećeš imati odgovarajuću bezbednosnu proveru,
naravno, pa ćemo morati malo da improvizujemo. -Zašto mi pomažete?
Jer postoji samo jedna važna stvar
u celom svetu, u ovom trenutku... da li razumeš?
A to je dešifrovanje Enigme. -Ali, ali gospodine Tjuring...
zašto meni pomažete?
ponekad baš ljudi koje niko ne može da zamisli
rade nezamislive stvari.
Gospodine. -Šta je to? -Poverljivi vojni dosije Alana Tjuringa.
To je prokleto prazno. -Tačno. -To je prazna koverta. -Da.
Pa, onda ste rešili slučaj, zar ne?
Ratni podaci o Alanu Tjuringu, nisu samo poverljivi, oni ne postoje.
To znači da ih se neko oslobodio. Izbrisao ih. Spalio ih.
A onda je ista osoba provalila u njegovu kuću i ništa nije ukrala?
Gaj Bardžes i Donald Meklin. -Šta, špijuni iz novina?
Sovjetski špijuni. Ali prvo su bili profesori, zar ne?
Bili su radikalni na Kembridžu, pa su ušli u Komunističku partiju,
pa u Spoljne poslove, a onda su u ratu procurele informacija do Staljina,
znate li bilo koga drugog, koga znamo, ko je bio na Kembridžu,
a onda je preuzeo nešto mutno i strogo poverljivo kad je izbio rat?
Mislite da taj Alan Tjuring može da bude sovjetski agent? -Mislim...
da se nešto vrlo ozbiljno dešava upravo ovde, nama ispred nosa.
Da li biste želeli da saznate šta je to?
Dobrodošle dame. Molim vas, pođite za mnom.
Neki ljudi su mislili da smo bili u ratu
sa Nemcima... Pogrešno. Bili smo u ratu sa vremenom.
Britanci su doslovno umirali od gladi. Amerikanci su slali
100.000 tona hrane nedeljno, i svake nedelje
Nemci bi, očajnički potreban hleb, slali na dno okeana.
Naš dnevni neuspeh je objavljivan u ponoćnim zvonima.
I taj zvuk bi nas progonio u našim neželjenim snovima. -Tik...
tak... tik.
Prokletstvo!
Šta se desilo? -Ponoć...
sve što smo danas uradili, bilo je beskorisno. -Ne brini, imamo par sati
pre nego što pristignu sutrašnje poruke... i krenemo ispočetka.
Od nule. -Muka mi je od ovog.
Četiri sata prespaja svoju matricu na kontrolnoj tabli. Tri sata juče
na svojim obrtnim pozicijama! -Ne idi tamo. -Hej, Džone, ne.
Ako ovaj posao već pre nije bio nemoguć,
sada je to prokleto jasno. -Hju, nemoj.
Dođavola i ti i tvoja beskorisna mašina.
Moja mašina je ono sa čim ćemo da pobedimo. -Stvarno?
Sa ovom mašinom? Govoriš o ovoj prokletoj mašini?!
Hju! Hju! Hju, nemoj! -Hju! Hju! Prestani! -Drski gade.
Mogao si da nam pomogneš. Mogao si ovo da ubrzaš, ali nisi hteo.
Nosi se.
U pravu je, Alane. Postoje...
pravi vojnici, tamo napolju, koji pokušavaju da dobiju pravi rat. Moj brat
štiti konvoje hrane u mornarici. Moji rođaci lete u patrolama RAF-a.
Svi moji prijatelji, svi oni su korisni,
dok mi samo... gubimo naše vreme praveći ništa.
Zbog tebe. -Moja mašina...
će raditi. -Hajde, Piter.
Dobro.
Hoćeš li...
Možeš li da praviš malo više buke? Nisam potpuno sigurna
da se moja gazdarica nije probudila. -O, izvini. -Vidi.
Mislim da je to najbolje što mogu. Posle mraka nema muških poseta.
Pa... šta si mi doneo?
Izvoli. Evo.
Neki muškarci bi doneli cveće. To su dešifrovane poruke sa Enigme
direktno od nacističke vrhovne komande.
"06.00 časova." "Danas je vedro."
"Uveče kiša. Hajl Hitler."
Vedro, je ključni deo informacije, koja će nas dovesti do pobede u ratu.
Odnos između šifrovanih
i dešifrovanih poruka je ono što me interesuje.
Ako ovde nađemo trag, možemo da ga ugradimo u Kristofera? -Ko je Kristofer?
On je, on je moja mašina. -Dao si mu ime?
Je li to loše ime? -Ne.
Ne, nije važno.
Pokušavaš li da izgradiš svoju univerzalnu mašinu?
Pročitala sam tvoj rad na univerzitetu. -To se već uči?
Ne. Ne. Ne, ja sam to na svoju ruku. Pa...
razmatrao si mašinu koja bi mogla da reši svaki problem.
Ne bi radila samo jednu stvar, radila bi sve.
Ne bi bila samo programibilna, nego i reprogramibilna.
Je li to tvoja ideja sa Kristoferom?
Dakle, ljudski mozak može vrlo brzo da izračuna velike zbirove...
čak i Hju to može... ali ja želim da Kristofer bude pametniji.
Da nešto izračuna... a onda da utvrdi šta treba dalje.
Kao što radi čovek. Razmisli o tom.
Elektronski mozak. Digitalni računar.
Digitalni računar.
Šta se dešava? Šta se dešava?
Ne. Ne. Ne, ne, ne! Ne diraj to! -Ne približavaj se. -To je moj sto.
Hvala Bogu. Ne bih voleo da mislim da smo tragali
za pogrešnim. -Šta to radite? Šta se dešava? -Postoji špijun
u Blečli parku. -Mornarica misli da je neko od nas
dvostruki sovjetski agent, Alane. -Zašto?
Presreli smo ovo na putu za Moskvu. -Izgleda li ti poznato?
To je Bil šifra. Šifrovano sa frazama iz knjige pesama ili...
Ne mislite ozbiljno da sam ja to uradio? -Dvostruki agenti su pravi gadovi.
Izolovani samotnjaci. Nisu vezani za prijatelje ili porodicu.
Drski su. Znaš li nekog takvog?
Ja... znam da vam se ne sviđam,
ali to ne znači da sam sovjetski špijun.
Ništa neuobičajeno, gospodine. -Stvarno?
U redu.
MUP može da te štiti sad, ali pre ili kasnije
napravićeš grešku. I neću morati da se gnjavim i da te otpuštam.
Obesiće te zbog izdaje.
Zdravo.
Čula sam šta se desilo. Sve devojke iz paviljona 3 o tome govore.
Imam ideju kako da te razveselim.
Pošto se ni slovo ne može dešifrovati, već postoji gomila
parametara koji mogu biti odbačeni u samom početku.
Je li to tvoj tim? -Da-da. -Hoćemo li ih pozdraviti?
Ne. -Zdravo. -Rekao sam ti da to ne radiš.
Alane. -Hju, z-zdravo. -Nisam znao da piješ. -U stvari, ne pije.
Samo nekako pijucka penu.
Pa, otkriću vam malu tajnu, gospođice...? -Klark.
Gospođica Klark. -Molim. Pena je i moj omiljeni deo.
Zaista? -Dođite i pridružite nam se na piću?
Doći ćemo. -Gospođice Klark.
Pa, sviđaš mu se.
Da. -Ti... učinila si sve da mu se svidiš.
Da. -Zašto?
Jer sam žena u muškom poslu, i nemam luksuz da budem seronja.
Alane... nije važno koliko si pametan,
Enigma je uvek pametnija. Ako zaista
želiš da rešiš svoju slagalicu, onda će ti trebati sva pomoć
koju možeš da dobiješ, a oni ti neće pomoći ako te ne vole.
Šta je to? -Jabuke. -Ne. -O, stvarno jesu.
Ja... pa, gospođica Klark, Džoan u stvari...
rekla je da bi bilo...
lepo, da vam nešto donesem. I, evo. Ja...
Hvala. Volim jabuke.
Sve najbolje gospođici Klark. -Dvoje ljudi je u šumi,
i nalete na medveda. Prvi klekne da se moli.
Drugi počinje da veže pertle na svojim čizmama.
Prvi pita drugog, "Dragi prijatelju, šta to radiš?"
"Tako ne možeš da pobegneš od medveda." Na to mu, drugi odgovori,
"Ne moram. Moram samo tebe da pretrčim."
Ako me ko treba, biću sa Kristoferom.
Ako pretpostavimo da je kvadratni koren od 2
racionalan broj, onda možemo reći, da je kvadratni koren od 2
A na B... gde su A i B
celi brojevi, a B nije nula. -G. Tjuring, beležimo, zar ne?
Ne, gospodine.
Samo bi Tjuring hvatao beleške napisane hijeroglifima.
Dobro, gospodo, ne zaboravite svoju algebru tokom odmora.
Želim vam ugodan odmor. I nastavićemo
sa iracionalnim brojevima, kad se vratite.
Vidimo se za dve duge nedelje, moj najdraži prijatelju.
1941. Blečli park
Ali Julerova teorema ti to odmah daje.
Evo. Vidi ovo.
Ako dijagonalno povučeš žice preko matrice kontrolne table,
to će 500 puta brže eliminisati položaj rotora. -To...
u stvari uopšte nije loša ideja.
Mislim da je to bilo Alanovo "hvala."
To je moj sendvič. -Ti ne voliš sendviče.
Nervozan si?
Šta se dešava? -To bi trebalo da radi na dnevnoj kombinaciji Enigme.
Koliko dugo?
Zig hajl! Zig hajl!
Nemačka armija, raširila se širom Evrope
od Poljske do Srbije, od Litvanije do Danske, od Norveške do Francuske.
Nacistička zastava viori se u više od 20 evropskih prestonica.
Njihova kampanja furiozno se nastavlja, dok se slobodna Evropa raspada.
O, to još uvek ide. -Dobro jutro, gospodine. -Dobro jutro, Margaret.
Zupčanici, vrte li se, vrte. Rotori, okreću li se, okreću.
To je beskrajno. -Bez rezultata na vidiku?
Ne.
Tjuring.
Tjuring, otvori prokleta vrata. -Ne.
Ne.
Otvori vrata ili ćemo ih razvaliti.
Ne mogu vas pustiti unutra! Ne mogu vam dozvoliti da se mešate. -Onda, napred.
Isključi tu spravu. -Ne. Nemojte, molim vas. Molim vas.
Molim vas! Molim vas! Ne!
N-Ne. Ne! Nemojte!
Pa, onda, izgleda da tvoja sjajna skupa mašina ne radi.
Radi. -Sjajno.
Pa, jesi li onda dešifrovao Enigmu? -Samo je...
još radila. -Ovo je moj saradnik iz MUP-a.
Vidiš, 100 hiljada funti je prilično mnogo novca,
i došao je da vidi, šta možeš da mu pokažeš. -Nikad nećete razumeti
važnost onog što ovde kreiram!
Imate li dešifrovane nemačke poruke? Bar jednu?
Možete li uopšte da pokažete šta ste postigli?
Vaši troškovi rastu, a našem strpljenju je došao kraj.
Sa velikim zadovoljstvom, konačno mogu da kažem ovo.
Alane Tjuring, otpušten si.
Molim vas, ispratite gospodina Tjuringa iz prostorija.
Ne. -Molim?
Ako otpustite Alana... onda ćete morati da otpustite i mene.
Šta dođavola govoriš? -Verujte mi kad vam kažem, da nikom
nije teže da ovo kaže, nego meni, ali... on je u pravu.
Alan je u pravu. Njegova mašina može da radi, i to je verovatno
najbolja šansa koju imamo. -Bože, to je za nepoverovati.
Ako njih otpustite... moraćete i mene da otpustite.
I mene. Mi smo najbolji kriptografski umovi u Britaniji.
Hoćete li nas sve otpustiti? Dajte nam bar još malo vremena.
Šest meseci, i ako mašina ne pokaže
bilo kakve rezultate koji nam trebaju, vratićemo se
da radimo stvari na stari način... Šta mislite o tom?
Mesec dana. A onda, tako mi Bog pomogao,
svi letite. -Pustite ga.
Hvala vam. -Nema na čemu.
O, i, Alane, tvoja mašina...
...je bolje da prokleto radi.
Hju. Kunem se...
Ja nisam špijun. -O, zaboga, naravno da nisi prokleti špijun.
Šta? -Deniston mi je dao Bil šifru,
i pogodi šta? Razbio sam je.
"Zatraži i daće ti se, traži i naći ćeš." Matej 7:7.
To je bio ključ. Prejednostavno za takve kao što si ti.
Šteta što se Deniston ne slaže.
Napred.
Gospodine, mislim da imam Tjuringa. Pratio sam ga sinoć
do paba, gde se sreo sa tipom. Razmenili su koverte.
Zato sam pratio tog drugog momka, pokupio ga, i dobro ga protresao.
On je peder. Priznao je. -Šta?
Priznao je. Arnold Marej. Visi u tom pabu, ljudi mu plaćaju da ide.
Tjuring je jedan od mušakarca koji je platio. Samo g. Marej je
dobio sjajnu ideju da posle, sa prijateljem opljačka Tjuringovu kuću.
To je ono što Tjuring krije. Pa, on je peder, a ne špijun.
Ne. -U čemu je stvar? Možemo da optužimo univerzitetskog profesora
za nepristojnost. -Ne, ovo je... prokleta glupost.
Tjuring je na nečemu važnom... Počinio je zločin
i prekršio zakon. I sa tim tipom. Isuse Hriste,
to je zaista odvratno. -Ovo nije istraga koju sam vodio.
Uvedi ga. -Čekaj.
Dozvoli mi da ga saslušam. Molim te. Daj mi pola sata,
i onda se kunem, da ću sledeći mesec provesti
radeći na toliko usranih slučajeva koliko želiš.
Dobro. Da li će mi neko dati nalog za hapšenje Alana Tjuringa?
Alane? -Kristofer jednostavno ne radi dovoljno brzo.
Treba da razgovaramo. -Čak i sa dijagonalnom pločom,
još uvek ne eliminiše kombinacije toliko brzo
koliko nam treba da bismo... -Odlazim. -Ali tek si ušla.
Ne. Ne. Iz Blečlija.
Šta? -Zbog mojih roditelja.
Imam 25 godina, neudata sam, živim sama, i oni žele da se vratim kući.
To je smešno -To su moji roditelji.
Ti... ti ne možeš otići... ja, ja, neću te pustiti.
"Nedostajaćeš mi." Tako bi normalna osoba
rekla u ovoj situaciji. -Briga me šta je normalno. -Šta bi trebalo
da uradim, Alane? -Neću...
odustati od svojih roditelja. -Ti... ti ovde imaš priliku
da nešto uradiš sa svojim životom. -I da završim kao ti? Ne, hvala.
Žao mi je što si usamljen. Ali Enigma te neće spasiti.
Možeš li da dešifruješ to, ti krhki narcise?
Ili bi hteo da ja odem i zamolim tvog dragog Kristofera da pomogne?
Žao mi je.
Želim... želim da ostaneš jer te volim.
Volim... da pričam sa tobom. -I ja volim sa tobom, Alane.
A šta bi bilo da nisi sama? Šta da imaš muža?
Imaš li koga u vidu? -Imam.
Hjua? Hju je strašno privlačan,
ali zaista ne mislim da je on tip za brak.
Ne, nisam mislio na Hjua. -Ili Pitera.
Piter je tako miran.
O, moj Bože. -Ali to ima smisla.
Jesi li ti to mene upravo zaprosio? -Pa, logično je da se tako uradi.
To je smešno. -To su tvoji roditelji.
Ne mogu... da verujem da se ovo dešava.
Džoan...
Je li ti srednje ime Kerolajn ili Ketrin? -Elizabet. -Džoan Elizabet...
Klark...
...hoćeš li se udati za mene?
Divan je. -Znam da nije uobičajen, ali...
ko još voli uobičajeno? -Držala ga je sa obe ruke
i pogledala me je svojim očima košute i rekla,
"Da li bih trebala to da stavim u svoja usta?"
A ja sam rekao, "Da, na francuski način." Onda ga je usisala,
obuhvatila ga svojim usnama, i počela da mumla prokletu Marseljezu.
Dođi da plešemo. -Ne, ne, ne, možeš da plešeš
sa svojim verenikom kad god želiš. Sad...
je moj red.
U čemu je problem?
Št-šta, ako...
Šta ako ne budem mogao sa Džoan na takav način?
Zato što si homoseksualac?
Sumnjao sam. -Pa, treba li da joj kažem
da sam imao ljubavnu vezu sa muškarcem?
Znaš, po mom... doduše ograničenom iskustvu,
žene... budu malo osetljive, ako se slučajno udaju za homoseksualca.
Možda širenje ove informacije nije u tvom najboljem interesu.
Iskreno mi je stalo do nje. Ja...
Ja-ja... samo ne znam da li mogu da se... pretvaram.
Ne smeš to nikom da kažeš, Alane. To je protivzakonito.
A Deniston traži bilo kakav razlog da te otera.
Znam. -Ovo mora da ostane tajna.
Hajde, sad je tvoj red. -Dobro.
Šolju čaja? -Ne, hvala.
G. Tjuring, mogu li vam reći tajnu? -Prilično sam dobar sa tim.
Ovde sam da vam pomognem.
Jasno.
Može li mašina da misli? -Pročitali ste neke od mojih objavljenih radova?
Zašto to govorite? -Pa, zato što sedim u policijskoj stanici,
optužen da sam molio mladića da mi dira penis,
a vi ste me upravo pitali da li mašina može da misli.
Pa, mogu li?
Hoće li mašine ikad moći da misle kao ljudi?
Većina ljudi kaže ne. -Vi niste kao većina.
Pa, problem je što postavljate glupo pitanje. -Ja?
Naravno da mašine... ne mogu da misle kao ljudi.
Mašina se razlikuje... od čoveka.
Zato i misle drugačije.
Interesantno pitanje je, da li činjenica da nešto,
misli drugačije od vas, znači da uopšte ne misli?
Pa, dozvoljavamo da ljudi imaju određena odstupanja od drugih.
Vi volite jagode, ja mrzim klizanje, vi plačete kad gledate tužne filmove,
ja sam alergičan na polen. U čemu je poenta različitih ukusa,
različitih... prioriteta, ako ne kažemo da naši mozgovi rade različito,
da mislimo različito? I ako to možemo reći jedan o drugom,
zašto ne možemo isto da kažemo za mozgove...
izrađene od bakra i žice, čelika? -I to je...
ovaj veliki članak koji ste napisali? Kako se to zove?
"Igra oponašanja." -Tačno, to je...
o čemu je to?
Volite li da igrate? -Da igram?
To je igra. Neka vrsta testa.
Za određivanje da li je nešto... mašina ili ljudsko biće.
Kako da igram? -Pa, postoji sudija i subjekat, i...
sudija postavlja pitanja, i u zavisnosti od subjektovih odgovora,
određuje sa kim razgovara...
o čemu on govori, i...
Sve što morate da uradite je da mi postavite pitanje.
Šta ste radili za vreme rata? -Radio sam u radio fabrici.
Šta ste stvarno radili za vreme rata?
Da li ste koncentrisani?
Prokletstvo!
Uskoro nam ističe vreme. Mesec. -Pa, to je to, onda, zar ne?
Problem je u tome, što nije bitno koliko smo ga usavršili.
Mašina nikad neće biti sposobna da procesuira
159 miliona miliona miliona kombinacija na vreme. To je samo prokleto beznađe.
To je traženje. -To je samo... To... ne znam šta tražimo.
Da znamo šta poruke govore...
Da znamo šta poruke govore,
uopšte ne bi ni trebali da ih dešifrujemo.
Ko je Alanov prijatelj? -Hju. On je u stvari pomalo podlac.
Onda je moj tip? -Pa, predstaviću te. -Ne.
On će doći. -Jesi li sigurna? -Da.
Nasmešila sam mu se pre 15 minuta i od tada ne skida pogled.
Ko je to sa Džoan?
Helen. Radi sa njom. -Stvarno je zgodna.
Želi da dođem tamo. -Šta? K-kako ti to dođavola znaš?
Nasmešila mi se malopre i od tad stalno gleda ovamo.
Imam ga. -Zašto sam, kad sam bila sama
smatrala da je to vrlo dosadno, ali sad kad sam verena,
smatram da je strašno zabavno.
Bingo. Tu je. Alane, predstavi nas.
Šta? Z-zašto ja?
Jer nema ničeg kao što je angažovanje prijatelja,
da bi žena poželela da radi nešto što će kasnije da zažali,
sa verenikovim zgodnim drugarom. Hajdemo.
Pola krune da će Alan ovo uprskati. -Neću da se kladim.
Alan Tjuring ima teoriju. -Ima ih mnogo. -Smatra da su pravila
protiv zajedničkog rada muškaraca i žena, osnovana,
jer blizina nužno vodi ka romansi. -Šta? Ne mislim. Ja...
Međutim... ja se ne slažem.
Ne slažete se? -Da. Mislim, da ako čitav dan radim kraj žene,
mogu da je cenim kao čoveka, bez da je odvedem u krevet.
Izvinite, jesmo li se upoznali? -Ne sećam se. Ali valjda nismo.
Helen Stjuart. -Hju Aleksander. Pa, s kim se slažete,
sa Alanom ili sa mnom? -Pa, sa Alanom, naravno.
Vrlo sam polaskan, stvarno, ali ne mislim...
Glupost. -Pa ja radim sa muškarcem
svaki dan, i ne mogu da pomognem jer sam pomalo zaljubljena u njega.
Pa, ko je taj čovek? Da mogu da ga prebijem.
Nema potrebe za brigom... to je čedno.
Nikad se nismo čak ni upoznali. On je Nemac. -Sad stvarno želim da ga ubijem.
Kako-kako misliš da radiš kraj Nemaca?
Svaka od nas presreće poruke od specifične nemačke radio stanice.
Tako imamo kolegu na drugoj strani koji prisluškuje poruke.
Svaki kuca različito,
tako da možeš da znaš ritam svog kolege. To je čudno intimno.
Osećam da ga dobro poznajem. Šteta što ima devojku,
ali to je zato što se ne slažem sa vama gospodine Aleksander.
Jer sam zaljubljena u neku vrstu kolege, a nismo se čak ni upoznali.
Dozvolite da vas častim još jednim pićem, i reći ću vam zašto grešite.
Hajdemo. -Odlično.
Hvala. -Piće. Imate li neki liker?
U slučaju da se pitaš, tako izgleda udvaranje.
Helen... -Stvarno, nećeš cigaretu?
Alane... -Da, Alane?
Z-zašto misliš da tvoj nemački kolega ima devojku? -To je samo
glupa šala, ne brini. -Ne, ne, ne. Reci mi. -Pa, svaka od tih poruka
počinje sa istih 5 slova S-I-L-L-Y.
Sumnjam da Sili mora da je ime njegove ljubavi. -Ali to je nemoguće.
Nemcima je naloženo da koriste 5 slučajnih slova
na početku svake poruke. -Pa, taj tip ne koristi.
Pretpostavljam da zaljubljen čovek pravi čudne stvari.
U ovom slučaju, Nemačka će zbog ljubavi izgubiti ceo krvavi rat.
Hajde, Piter.
Izvini.
Alane! Alane!
Alane!
Samo želim...
Hju Aleksander. -Džon Kejnkros. -Piter prokleti Hilton.
Alane? Šta-šta...?
Šta... šta ako... šta ako Kristofer
ne mora da pretražuje sve kombinacije?
Šta ako samo treba da traži
one koje proizvode reči za koje već znamo da će biti
u poruci? -Ponavljane reči, predvidive reči. -Tačno.
Vidi, vidi, kao što je ova. "06.00 časova. Danas je vedro."
"Uveče kiša. Hajl Hitler."
Pa, to je to. Tačno.
Oni šalju vremenski izveštaj svakodnevno u 6,00 ujutro.
Tako, da su 3 reči koje znamo da će se pojaviti
svakog dana u poruci u 6:00..."vreme", očigledno, i...-Hajl prokleti Hitleru.
Hajl prokleti Hitleru. -Ovde je jutrošnja poruka od 6,00 časova.
Hju, postavi desni točak sa slovima...
Znam, znam "Vreme" i "Hitler."
Piter, Džone, pustite struju kroz ta slova,
kroz stražnje dekodere. -Pa, upotrebićemo petlje?
Da. Džoan, koja je bila poslednja poruka u 6:00? -L... -L...
H... -H... -W...
W... -A... -A...
Q. -Q.
Gotovo.
Hajde. Hajde, Kristofere.
O, moj Bože.
Št-šta se desilo?
Radi li? -Alane? -Alane! Alane!
Treba mi nova poruka. Poslednje presretanje.
Hvala.
O... T... -Spreman? -Da.
M... -M... -Y... -Y...
M... S... -M... S... -A... I... -A... I...
C... -C... -T... -T...
R... -R... -I... -I...
S... O... -S... O... -A... -A...
Y... R... I... -Y... R... -I.
"Podmornica Jaguar je na mestu, "usmerena na 53 st. i 24' severno
i na jednu tačku... stepen zapadno."
Hajl Hitler.
Ispostavilo se da je jedini Nemac kojeg mora da znate, razbio Enigmu.
Da!
M... -M... -A... -A...
Y... -Y... -I... -I...
T... -T... -R... -R...
O... -O... T... -T... A... -A...
H... -H... -Q... -Q...
U... -U...
R. -R.
Moj Bože, uradio si to. Porazio si nacizam ukrštenicom.
Ima pet ljudi na svetu koji znaju
položaj svakog broda u Atlantiku. Svi su
u ovoj sobi. -O, dobri Bože. -Mislim da čak ni On nema moć,
koju mi imamo u ovom trenutku. -Ne. Biće napad na
na britanski putnički konvoj. Tačno tamo.
Bože, u pravu si. Sve te podmornice su samo
20, 30 minuta udaljene. -Civili.
Stotine njih. Možemo da spasimo njihove živote.
Telefoniraću Denistonovoj kancelariji tako da
može da uzbuni Admiralitet. -Misliš da ima dovoljno vremena da ih spasu?
Trebalo bi da bude, ako dobijemo... -Kancelariju kapetana Denistona,
molim. Hitno je. -Ne.
Šta dođavola radiš? -Ne možeš da zoveš Denistona.
Ne možeš mu reći o napadu.
O čemu govoriš? -Možemo da imamo
vazdušnu podršku iznad konvoja za 10 minuta. -Pustimo da podmornice...
potope konvoj. -Ovo je bio veliki dan... možda ste...
Nemamo vremena... -Ne! -Hju! Hju! Dosta je!
Dosta je! -Prestani, Hju! Džone, napad je za par minuta.
Da, ne, dobro sam. Dobro sam. Dobro sam.
Znaš li zašto ljudi vole nasilje, Hju? Zato što se osećaju dobro.
Ponekad ne možemo da radimo ono što osećamo da je dobro.
Moramo da radimo ono što je logično.
Šta je logično? Najteže vreme da se nekom laže
je kad očekuju da im se laže. -O, Bože.
Šta? Ako neko čeka na laž,
ne možeš mu samo tako slagati.
Prokletstvo, Alan je u pravu. -Šta?
Šta bi Nemci pomislili kad bismo im uništili podmornice?
Ništa. Bili bi mrtvi. -Ne.
Ne, ne možeš biti u pravu. Pa, naš konvoj
iznenada menja kurs... skvadron naših bombardera
nekim čudom napada na koordinate podmornica...
šta će Nemci da pomisle?
Nemci će znati da smo razbili Enigmu.
Prestaće sa radio komunikacijama do podneva,
i do vikenda će promeniti dizajn Enigme. -Da.
Dve godine rada. Sve što smo ovde uradili
će propasti. -U tom konvoju ima 500 civila.
Žena... dece.
Pustićemo ih da umru. -Naš posao nije
da spasimo jedan putnički konvoj, nego da dobijemo
rat. -Naš posao je bio da razbijemo Enigmu. -Uradili smo to.
Sada je najteži deo.
Da to sačuvamo u tajnosti. -"Karlajl". -Šta?
Konvoj o kojem govorimo... to je... "Karlajl" je jedan od brodova.
Ne možemo delovati na svaki obaveštajni podatak. -Lepo, pa i nećemo.
Samo na ovaj. -Piter, šta je sa tobom?
Moj, moj brat... je na "Karlajlu".
Artiljerijski zastavnik.
Tako mi je žao.
Šta dođavola misliš ko si ti? To... to je moj brat.
On je moj stariji brat, u redu, i vi možete
da sprečite njegovo ubistvo. -Ne možemo.
U pravu je. -Alane.
Džoan. Hju.
Džone. Molim vas, ja...
Nemci neće posumnjati ako zaustavimo samo jedan napad.
Niko neće znati. Molim vas...
kao vaš prijatelj. Molim vas.
Žao mi je. -Ti nisi Bog Alane... ne možeš da odlučuješ
ko će da živi, a ko da umre. -Da, možemo.
Zašto? -Jer niko drugi ne može.
Zašto mi govorite ovo? -Treba nam vaša pomoć da sačuvamo ovu tajnu od...
Admiraliteta, Armije, RAF-a.
Niko ne zna da smo razbili Enigmu. Čak ni Deniston.
Koji je u procesu tvog otpuštanja. -Možete da se pobrinete za to.
Dok ne razvijemo sistem koji će vam pomoći
da utvrdite na koje obaveštajne podatke
treba delovati, da se zaustavi ili da se pusti napad.
Statističke analize. Minimalni broj akcija
koje treba da preduzmemo da dobijemo rat...
ali maksimalan broj koji možemo da preduzmemo,
a da Nemci ne posumnjaju.
I ti ćeš se u svemu tom osloniti na statistiku?
Na matematiku? -Tačno. -A onda će MI6 moći da se pojavi sa lažima
koje ćemo reći svima drugima.
Trebaće vam uverljivi alternativni izvor podataka za sve
informacije koje koristite. -Lažna priča,
tako da možemo da objasnimo kako smo došli do informacija
koje nemaju nikakve veze sa Enigmom.
A onda možete da pustite da te priče procure Nemcima.
A onda i našoj vlastitoj vojsci.
Održavati zaveru laži na najvišem nivou vlasti.
Zvuči, baš u mom fazonu.
Alane, tako retko imam razlog da kažem ovo,
ali ti si baš onakav kakav sam se uvek nadao da ćeš biti.
Njihov kodni naziv je "Ultra."
To je postala najveća priča o vojnoj obaveštajnoj službi.
u istoriji sveta.
To je kao da imaš prislušni uređaj na Himlerovom interfonu. -I-E-O...
Tajnost je postala glavna briga,
i iz nekog razloga, verovali su mi.
Piter... imaš li 630 dešifr...
...to je Bil šifra
dešifrovana frazom iz knjige, ili...
"Zatraži i daće ti se",
"traži i naći ćeš." Matej 7:7. -To je bio ključ.
Piter će konačno navratiti.
Džek. Da li bi mogao Alana i mene ostaviti na trenutak, molim te?
Sovjeti i mi smo na istoj strani.
Ono što radim pomoći će Britaniji. -Moram da kažem Denistonu.
Ne, ne moraš. Jer ako mu odaš moju tajnu...
ja ću mu reći tvoju.
Znaš li šta rade sa homoseksualcima? Nikad više nećeš moći da radiš,
nikad nećeš moći da predaješ. Tvoja dragocena mašina...
sumnjam da ćeš je ikad više videti.
Alo. Mogu li...
da govorim sa Stjuartom Menijasom, molim? Hitno je.
Samo trenutak, molim.
Alo. Menijas.
Par saveta za čuvanje tajne.
Mnogo je lakše ako ih ne znaš iz prve ruke.
Jesu li otvarali moja pisma, i prisluškivali moj telefon?
Pratili moje nervozne šetnje? Znate, ja...
Nikad nisam saznao. -A Džoan?
Džoan? -Šta je...
Gde je Džoan?
U vojnom zatvoru.
Šta ste uradili? -Dekodirana Enigmina presretanja. Našao sam ih gomile
u noćnom stočiću. -Ne, ne. Ja sam joj to dao
pre godinu dana, kad sam pokušavao da shvatim
vezu između... -Siguran sam da jesi. Deniston je tražio sovjetskog špijuna.
Tražio je unutar paviljona 8. -Ja znam ko je špijun.
To nije Džoan. To je... To je Kejnkros.
Našao sam Bil šifru, Bibliju.
Bože, želeo bi da si ti bio špijun. Bio bi u tome mnogo bolji od njega.
Znao si da je to bio on? -Naravno da sam znao, dođavola.
Znao sam pre nego što je došao u Blečli. Šta misliš zašto sam ga tamo smestio?
Ali mi smo imali Enigma mašinu. -Da, poljska obaveštajna služba...
Postavili ste sovjetskog agenta u Blečli park?
Bilo je prilično korisno da curi sve što smo hteli da ode Staljinu.
Čerčil je prokleti paranoik.
Neće da deli ni minimum obaveštajnih podataka sa Sovjetima,
čak ni informacije koje bi im pomogle protiv Nemaca.
Toliko je tajanstven.
Kejnkros nije imao pojma da mi znamo, naravno.
On stvarno nije baš mnogo bistar. Zato mi je trebala tvoja pomoć.
Želeo sam da znam šta će da curi Džonu, šta će da pošalje Sovjetima,
kao i Britancima. -Ja... ja nisam špijun.
Ja sam... ja sam samo matematičar.
Znam mnogo špijuna, Alane. Znaš više tajni nego najbolji od njih.
Vi... morate da obećate da ćete osloboditi Džoan.
Da, Džoan je na pijaci. Vratiće se za sat. Lagao sam.
Bolje da ostanemo na tom. Ako iko sazna za njih,
zatvor će biti njena najmanja briga.
O, Alane... zajedno ćemo imali tako divan rat.
Želim da napustiš Blečli.
Šta? -To je Menijas. Ne verujem mu.
Ovde nije bezbedno. -Misliš li da je bezbednije
bilo gde drugde? -Moraš da pobegneš. Moraš da odeš što dalje od mene.
Alane, šta se desilo?
Ne možemo više da budemo vereni. Tvoji roditelji moraju da te prime nazad
i da ti negde nađu muža. -Šta nije u redu sa tobom?
Moram nešto da ti kažem. Ja sam...
Ja sam homoseksualac.
U redu. -Ne, ne. M-Muškarci, Džoan...
ne žene. -Pa šta? -Pa,
samo sam ti rekao. -Pa šta?
Sumnjala sam, uvek sam sumnjala. Ali mi nismo kao drugi ljudi.
Mi se volimo na naš način,
i možemo imati zajednički život kakav želimo.
Ti, ti... ti nećeš biti savršen muž. Pa, mogu da ti obećam,
da ni ja nemam nameru da budem savršena žena.
Neću ti, po ceo dan kuvati ručak kad se budaš vraćao sa posla.
Ja ću raditi. Ti ćeš raditi.
I pravićemo jedno drugom društvo. I brinućemo se jedno o drugom.
To zvuči kao bolji brak od većine.
Jer mi je stalo do tebe.
A tebi je stalo do mene. I mi razumemo jedno drugo više od...
više nego što se iko ikad razumeo.
Meni nije.
Šta? -Stalo do tebe. Nikad nije bilo.
Trebala si mi samo da razbijemo Enigmu. Sad sam to uradio, pa možeš da ideš.
Neću nigde ići. Provela sam previše svog života
brinući o tome šta ćeš misliti o meni, ili šta moji roditelji misle o meni,
ili momci u paviljonu 8 ili devojke u paviljonu 3. I znaš šta? Završila sam.
Ovo je najvažniji posao koji ću ikad raditi,
i niko me neće zaustaviti. A najmanje od svih, ti.
Znaš šta, bili su u pravu. Piter, Hju, Džon.
Ti si zaista čudovište.
Rat je potrajao još dve...
usamljeničke godine... i svaki dan smo pravili
našu krvavu računicu.
Svaki dan smo odlučivali ko će umreti, a ko živeti. Svaki dan smo...
pomagali saveznicima da pobede, i niko to nije znao.
Staljingrad. Ardeni.
Iskrcavanje u Normandiji. To su sve pobede koje ne bi bile moguće
bez obaveštajnih podataka koje smo mi dostavljali.
A ljudi... pričaju o ratu kao o epskoj borbi između...
civilizacija... slobodi protiv tiranije,
demokratiji protiv nacizma, o armijama miliona
koji krvare na zemlji, flotama potopljenih brodova na dnu okeana,
avionima koji bacuju bombe dok nisu uništili i samo sunce...
Za nas rat nije bio takav.
Za nas, to je bilo samo...
...5 entuzijasta za ukrštenice u malom selu na jugu Engleske.
Ovo je vaša pobeda. Pobeda, koja je donela slobodu svim zemljama.
Ovo je svečani i slavni trenutak.
Voleo bi da je Frenklin D. Ruzevelt doživeo da vidi ovaj dan.
Jesam li ja bio Bog? Ne. Jer...
Bog nije dobio rat. Mi smo ga dobili.
Pa, šta se sad dešava?
Je li to... povratak na univerzitet, za nas, pretpostavljam? -Da, uglavnom.
Ali ostalo je nešto što treba da uradite pre nego što se služba vašoj zemlji
završi. -Šta je to? -Da spalite sve.
Da spalimo? Zašto? -Kad ste počeli, rečeno vam je
da je ovo strogo poverljiv program... Jeste li mislili da se šalimo?
Ali rat je gotov. -Ovaj rat jeste. Ali biće drugih.
Znamo kako da razbijemo šifru za koju svi misle da je nerešiva.
Tačno. Iscepajte to. Spalite.
Pometite pepeo. Niko od vas se pre nije sreo.
Niko od vas čak nikad nije ni čuo za reč Enigma.
Želim vam bezbedan put kući.
Pazite na ponašanje. Uz malo sreće, nikad više nećete
videti ni mene, ni bilo koga drugog, do kraja svojih života.
To je neverovatno.
Sada, detektive, prosudite.
Pa, recite mi... šta sam ja?
Jesam li ja... mašina?
Jesam li ja čovek? Jesam li ratni heroj?
Jesam li kriminalac?
Ne mogu da vam sudim.
Pa, onda...
...mi uopšte ne pomažete.
Napred.
Želeli ste da me vidite, gospodine? -Tjuring. Sedi.
Nešto nije u redu? -Ti i Kristofer Morkom ste prilično bliski.
Ne bih rekao. -Pa, vaš nastavnik matematike
je rekao da ste vas dvojica stvarno nerazdvojni.
Mi smo najbolji đaci u razredu. -Neki dan te je uhvatio da pišeš beleške.
Kriptografija, da mi prođe vreme. Časovi su previše jednostavni.
Ti i tvoj prijatelj rešavate matematičke probleme za vreme časova matematike
jer su časovi matematike toliko suvoparni? -On mi nije prijatelj.
Rekli su mi da ti je on jedini prijatelj. -Ko je to rekao?
Nešto je iskrslo u vezi Morkoma. -Zašto sam ovde?
Kristofer je mrtav.
Ne razumem. -Njegova majka je jutro poslala poruku.
Porodica je bila na odmoru.
Ne razumem. -Pa, imao je tuberkulozu,
i siguran sam da ti je to rekao. Tako da ovo neće biti šok, ali...
u svakom slučaju, žao mi je.
Grešite. -Nije ti rekao?
Pa, dugo je bio bolestan. Znao je da će ovo uskoro doći.
Ali nije pokazivao emocije u vezi toga. Dobar momak.
Jesi li dobro, Tjuring? -Da. Naravno.
Kao što sam rekao, nisam ga dobro poznavao. -Shvatam.
Vrlo dobro.
Mogu li da idem, direktore?
Čestitam, gospodine.
Profesor sa Kembridža osuđen zbog nepristojnosti
Žao mi je.
Došla bih. Svedočila bih.
A šta bi rekla, da ja... ...da nisam homoseksualac?
Alane... ovo je ozbiljno. Mogu da te pošalju u zatvor.
Prokletstvo. Tvoje ruke. Treseš se.
Ne-ne, ne. -Alane.
To je od leka. -Leka?
Pa, sudija mi je dao izbor... ili dve godine u zatvoru
ili... hormonalna terapija. -O, moj Bože.
O, moj Bože. -Da, da, tako je.
Hemijska kastracija. Da me izleče od mojih...
homoseksualnih sklonosti. Pa, naravno da sam izabrao to.
Mislim, ja... ne bih mogao... da radim u zatvoru i...
U redu.
Razgovaraću sa tvojim doktorima.
Razgovaraću sa tvojim advokatima. -Ja sam, ja sam dobro.
Molim te, dozvoli mi da ti pomognem. -Ne, ne treba mi tvoja pomoć, hvala.
Alane, ne moraš ovo sam da radiš. -Nisam sam.
Nikad nisam bio.
Kristofer je postao tako pametan.
Ako ne nastavim moj tretman, oni će...
...onda će ga uzeti od mene.
Ti...
Ne možeš im dozvoliti da to urade. Ne možeš.
Ti... ne možeš im dozvoliti da me ostave samog.
Ja ne... ne želim da budem sam.
Ne želim da budem sam. -U redu, u redu. U redu je.
U redu je. Dođi i sedi.
Sve je u redu.
O, pa to je... to je mnogo lepši prsten
od onog koji sam ti napravio. -Da. Zove se Džok.
On je vojno lice, ako možeš da veruješ to.
Radimo zajedno.
Zašto ne bismo rešavali ukrštenicu.
Zato nam treba samo 5 minuta. Ili u tvom slučaju 6.
Evo.
M... možda kasnije. -Da, naravno.
Dobila si ono što si želela, zar ne? Posao, muža.
Normalan život.
Niko normalan ne bi mogao to da uradi.
Da li znaš, jutros... sam bila u vozu
koji je prolazio kroz grad koji ne bi postojao, da nije bilo tebe.
Kupila sam kartu od čoveka
koji bi verovatno bio mrtav da nije bilo tebe. Pročitala sam
na mom poslu... celu oblast naučnog istraživanja
koja postoji samo zbog tebe.
Sada, ako bi želeo da si bio normalan...
kunem ti se da ja ne bih želela.
Svet je beskrajno bolje mesto baš zato što ti nisi bio normalan.
Da li... da li stvarno to misliš?
Mislim... da ponekad ljudi
za koje to niko ne bi pomislio, mogu da urade nešto
što niko ne može da zamisli.
Godinu dana posle početka hormonalne terapije na koju ga je prisilila vlada
Alan Tjuring je izvršio samoubistvo 7. juna 1954. godine.
Imao je 41 godinu.
Između 1885. i 1967. oko 49.000 homoseksualaca je osuđeno
zbog "velike nepristojnosti" prema britanskom zakonu.
Godine 2013. kraljica Elizabeta je posthumno uputila kraljevsko izvinjenje
u čast njegovog jedinstvenog doprinosa.
Istoričari procenjuju da je razbijanje Enigme skratilo rat za više od 2 godine
i spasilo preko 14 miliona života.
To je ostalo vladina tajna više od 50 godina.
Tjuringov rad inspirisao je generacije istraživača
u istraživanju onog što su naučnici nazvali "Tjuringove mašine".
Danas ih zovemo kompjuteri.
Prevod: kumek**
Preuzeto sa www.titlovi.com