Subsynced balloumowgly
Da. În videoclipul de azi voi vorbi în engleză
pentru amicii și fanii mei internaționali.
Povestea pe care o să v-o spun azi e una din preferatele mele
și sper să o savurați și voi,
așa ca mine.
A fost odată ca niciodată, într-un ținut îndepărtat numit München…
Îndepărtat, dacă ești unul din amicii mei internaționali.
Era o clădire veche, din cărămidă, la marginea orașului.
Clădirea era fabrica unui lăcătuș respectabil și muncitor
pe nume Hans Wagner.
Fusese un familist harnic, un stâlp al comunității,
până când soția și fiul său au murit în mod tragic.
La bătrânețe, a început cu adevărat cea mai mare lucrare a sa.
Patru seifuri, unul pentru fiecare operă din legendarul ciclu Inelul, de Wagner,
compus din patru opere cu rădăcini în mitologia scandinavă.
Cele patru seifuri erau…
Das Rheingold,
Die Walküre sau Walkiria,
Siegfried…
și, în sfârșit, Götterdämmerung,
cunoscut și sub numele Amurgul zeilor.
Pentru Hans Wagner, o încuietoare, un seif erau puzzle-uri.
Puzzle-uri care puteau fi rezolvate
doar de către cei vrednici de secretele pe care le păzeau.
Conform legendei, dacă încerci să forțezi încuietorile,
conținutul va fi incinerat
și se vor bloca pe vecie.
Dar opera lui Hans nu s-a încheiat odată cu ciclul Inelul.
Mai avea un seif de construit.
Seiful spre care dusese întreaga sa viață,
capabil să conțină toată durerea și suferința lui,
să le încuie definitiv.
Unii au încercat să-l scoată pe Wagner din mormântul pe care și-l făcuse,
însă munca sa pură i-a împiedicat.
Seiful în care Wagner a murit n-a fost deschis niciodată.
I-a servit drept mormânt și a fost aruncat în ocean, cu trupul său înăuntru.
Rheingold…
Walkiria și Siegfried
se zvonește că încă sunt în circulație.
Amplasarea acestora rămâne un mare mister pentru spărgătorii de seifuri.
Cât despre Götterdämmerung, nimeni nu știe ce s-a ales de el.
Bun. Videoclipul s-a terminat. Mersi că m-ați urmărit!
Și, ca de obicei, eu am fost Sebastian Schlencht-Wöhnert,
super-spărgătorul de seifuri. Dați „like”
și apăsați butonul pe care scrie „Abonează-te”.
Asta e tot.
Vă mulțumesc, la revedere!
Perfect. A fost perfect.
Încărcare.
EU SUNT SEBASTIAN MAESTRU SPĂRGĂTOR DE SEIFURI
Bine…
E timpul pentru o nouă zi plictisitoare.
Mulțumesc.
Poftiți.
DESCHIS
Bună dimineața. Cu ce vă pot ajuta?
Ascultă, tinere!
Pe vremuri era mult mai bine, cu mult mai bine…
ÎN DIRECT - ȘTIRE DE ULTIMĂ ORĂ APOCALIPSA ZOMBI
ÎNCHIS
Ies în pauza de masă.
COMENTARIU NOU LA VIDEOCLIPUL TĂU
Stai!
MAESTRUL SEIFURILOR 1 VIZUALIZARE
Doamne!
LĂCĂTUȘ - ACUM 1 MINUT
„Vrei să-ți testezi abilitățile?
În capul străzii Leipziger. Berlin.
Parola: Götterdämmerung.”
Bună seara. Sunt…
Nu sunt sigur că e adresa bună,
dar sunt aici pentru o chestiune foarte secretă.
Înțelegeți?
Înțelegeți? Engleză?
Bine…
Sunt aici pentru chestiune foarte secretă.
Mi s-a spus să zic Götterdämmerung.
Götterdämmerung?
Götterdämmerung.
Cine e pregătit pentru evenimentul principal?
Doamnelor și domnilor, să-l întâmpinăm pe ultimul concurent.
Primiți-l cu aplauze!
Sebastian Schlencht…
Nu știu cum dracu' se pronunță numele de familie.
Eu? Despre mine vorbește?
Desigur. La treabă!
- Ce? - Ocupați-vă locurile.
- Doamnelor și domnilor… - Bună seara, dle.
- …plasați pariurile. - Mă numesc Sebastian.
Pot să întreb ce dracu' se întâmplă aici?
- Ceasul e fixat. - Mulțumesc.
Fiți gata, spargeți!
Și, nu uitați, doar patru concurenți trec în etapa următoare.
Și concurentul numărul unu a terminat.
Încă trei locuri ce pot fi câștigat.
Stați! Acum au mai rămas două.
Se scurge timpul.
Da!
Încă un loc.
Gata!
Dacă seiful tău e încă încuiat, te rog să părăsești sala.
Patru concurenți au trecut în semifinale.
Minge-de-Foc,
Viteaza,
Neo
și dl Emoționat.
Liniște, vă rog.
Ceasul e reglat.
Fiți gata,
spargeți!
Neo trece la al doilea cadran.
La fel și dl Emoționat.
Locul doi pentru dl Emoționat.
Oare avem în față un nou campion?
Plasați-vă pariurile, vă rog!
Ceasul e fixat la trei minute.
Dacă niciun concurent nu încheie, va fi egalitate.
Pe locuri,
fiți gata,
spargeți!
Deja?
Ăsta e dificil.
Mamă! Nu, mai e un singur minut
și nici n-am început să sparg seiful.
Probabil că nu știi cum.
Hei! Deci e o veste proastă pentru mine, nu?
- Să mai lămurim o dată… - Gura!
Bine. Dacă spui tu.
Doamnelor și domnilor, e un nou puști în oraș!
Te iubesc, Emoționatule!
E nevoie doar de pregătire și mult exercițiu.
O să te omor!
Te omor, rahat cu ochi!
Mulțumesc.
Atunci am văzut-o prima oară.
Aveam s-o cunosc drept Gwendoline.
Femeia care avea să-mi schimbe viața.
În cele din urmă, aveam să aflu atâtea lucruri despre ea!
De exemplu, că furase primul ceas de mână la șase ani.
Că inima îi fusese frântă prima oară la 16 ani.
Și când furase prima mașină.
Aveam să aflu că era dată în urmărire de Interpol de la 17 ani.
DATĂ ÎN URMĂRIRE
Dar, în acel moment, în acel subsol, nu știam toate astea.
Știam doar că, dintre toți oamenii din acel subsol,
ea îmi zâmbea mie.
Mulțumesc.
N-am nici cea mai vagă idee ce se petrece, dar vă mulțumesc.
Mulțumesc.
Bună, Sebastian!
Fir-ar să fie!
Stai, te știu.
Ai fost aseară în casa bizară.
Sebastian, aseară ai fost acolo datorită mie.
Doamne!
Ești singura mea vizualizare de pe YouTube, nu-i așa?
Așa e.
Mare păcat, aș spune.
Videoclipurile tale sunt date naibii.
Mulțumesc. Știu.
Dar atunci, permite-mi să te întreb,
cine ești?
Sunt femeia care-ți va schimba viața.
Definitiv.
Înghit.
Ai zis cumva „înghit”?
Da, am zis și am înghițit. Da.
Vrei să știi cine sunt.
Și de unde am știut că vei fi în cafeneaua asta
la ora asta a dimineții.
Aș vrea să știu toate astea, da.
Știu toate astea fiindcă te-am urmărit.
Știu că te oprești aici între 8.43 și 8.47 în fiecare dimineață,
cumperi o brioșă cu banane și nuci și o cafea și mănânci singur.
Apoi te duci la muncă și pleci acasă singur.
Cât despre mine,
sunt în cafeneaua asta de doar șapte minute.
O vezi pe femeia aia peste umărul meu?
- Da. - Asta e verigheta ei.
Și pe bărbatul din dreapta mea?
Ăsta e ceasul lui.
Și pe tipul din colț…
Asta e arma ascunsă pe care o avea prinsă de coapsă.
Vrei să știi cine sunt, Sebastian.
Oricum aș spune-o va părea o nebunie.
Așa că o spun pe șleau.
Sunt o hoață de bijuterii urmărită internațional
dintr-o echipă care jefuiește bănci internaționale.
Și vreau să te recrutez.
Nu-ți face griji pentru astea.
O să le înapoiez proprietarilor.
Poate nu și arma.
Nu trebuia s-o aducă într-un local de familie.
E cumva o farșă?
„O farșă”? Ce vrei să spui?
Știi tu. O farșă.
Vrei să spui „farsă”?
Nu, nu e nici farsă, nici farșă. E pe bune.
Dar de ce eu? Nu sunt delincvent.
Fiindcă la următoarea noastră misiune ai fi singurul care s-ar descurca.
Nimeni nu știe mai multe decât tine despre Hans Wagner.
Și acum, știind că ai și abilități pe măsură,
cred că ești omul potrivit.
- Înghit. - Nu mai zice „înghit”.
- Am emoții. - E-n regulă să ai.
Dar e total aiurea să o spui.
Bine, și…
Ce întrebare incriminatoare ar trebui să pun?
Să spun ceva de genul…
care e ținta?
O întrebare rezonabilă.
- Nu se poate să fie… - Este.
- Ciclul Inelul? - Chiar el.
- Nu. - Ba da.
E ciclul Inelul.
- Sfinte Sisoe! - Da.
Care? Rheingold? Walkiria?
- Da. - Ambele?
Da. Și Siegfried.
Ai auzit de epidemia din America?
Da, am auzit ceva.
Peste 96 de ore, proprietarul seifurilor Wagner le va transfera
într-o vistierie din Geneva, unde vor fi dezafectate.
Puzzle-ul dezvoltat de Wagner toată viața va fi distrus.
E ultima noastră șansă să-l rezolvăm.
Adică, în decurs de patru zile facem o serie de nu unul,
nu două, ci trei jafuri internaționale și fugim în zare?
Exact asta vreau să spun.
Îți dai seama ce-mi ceri?
Chiar dacă aș vrea să ajut,
Siegfried e un mecanism cu șapte întoarceri
cu peste un trilion de combinații posibile.
Da, trilion cu „T”. Trilion, da?
Ascultă-mă, Sebastian. Privește în jur.
Lumea e varză.
Această ocazie nu e doar singura șansă a noastră, ci și a ta.
Singura mea șansă…
la ce?
La o viață mai puțin obișnuită.
Mai gândește-te. Mă găsești aici.
Ne-am putea distra împreună.
În Nevada se răspândește o epidemie cu origini necunoscute,
care le provoacă persoanelor infectate o reacție asemănătoare rabiei.
Astfel, publicul numește epidemia „apocalipsa zombi”.
În toiul epidemiei, grupuri de civili contribuie
la salvarea supraviețuitorilor din zona infectată.
Să stăm de vorbă cu corespondentul nostru
Gil Pedretti, aflat la Las Vegas.
Gil, mă auzi?
Stimați telespectatori,
nu vă pot spune exact ce se petrece acum,
dar, după cum ați văzut, aceasta e realitatea.
Se întâmpla cu adevărat.
Pe măsură ce obținem mai multe informații,
vă vom ține la curent cu siguranță.
Privește în jur. Lumea e varză.
E momentul nostru perfect, Sebastian.
Vino cu noi!
Bună!
Bună…
Scuze. Nu știam bătaia secretă în ușă, să te anunț…
Nu e nicio bătaie.
E doar o ușă. Bați în ea.
Desigur. Credeam că, fiind delincvenți acum,
poate există vreun cod special de care nu știu.
Nu e nevoie să șoptești.
Intră și gata.
Ce de pisicuțe!
Ne trebuia un loc cât mai discret
pentru a face planuri.
Un loc pe care să nu-l bănuiască, să nu dea de noi.
Korina a găsit pe un stâlp un fluturaș de la o bătrână
care ne plătește ca să stăm cu pisicile.
Suntem deconectați total.
Dar suntem conectați la pisici.
Cine e Korina de care vorbeai?
Sebastian, ți-o prezint pe Korina Dominguez.
Se ocupă de logistică și e un hacker a-ntâia.
Filmul pare al dracului de tare.
Ai vrea să-l vezi?
Nu s-a lansat încă.
La zece ani, folosind doar laptopul,
a spart sistemele de securitate ale unui studio cinematografic mare
și a furat o copie a filmului Pirații din Caraibe 2.
Măiculiță! Țin minte faza. Ea a fost?
Da, eu am fost.
A făcut chestii și mai și.
M-am gândit că asta te-ar interesa cel mai mult, fiind…
- Ei bine… - Tocilar.
Așa nu-ți faci prieteni.
Era un compliment, ca de la tocilar la tocilar.
Nu trebuie să plângi.
Lăcrimez fiindcă am alergie la pisici.
Alergie la pisici. Dar mersi pentru compliment, dră Dominguez.
Și el e șoferul operațiunii.
E maestru în drifturi.
Dle, bonul dv.
N-o parca. Revin în 15 minute.
Dorința dv. e poruncă.
Lasă-mi mie laptopul.
Poftiți, dle.
Nu lăsați bacșiș? Nu-i nimic.
Pe curând!
Șoferul vedetelor.
Cel mai rapid. Nimeni… Chiar nimeni
nu cunoaște un motor mai bine decât mine.
Dispar în 50 de secunde. Mori de ciudă, dle Nicolas Cage!
Deci mă-nțelegi ce-ți spun când îți zic ce zic?
Mă cheamă Rolph.
Îmi pare bine.
Mulțumesc.
Te cheamă Rolph?
Da, mă cheamă Rolph. Pe tine?
Sebastian.
Sebastian, da?
- Ce nume de căcat! - Rolph.
Cine e boul ăsta?
Și, nu în ultimul rând, marele nostru erou de acțiune.
Dl Brad Cage.
Salut!
Sunt Brad. Șeful găștii ăsteia de inadaptați.
Șeful… Sau așa se crede el.
Și tu te-ai crede, în locul meu.
Îmi pare bine.
Și mie.
Un sfat.
N-o da în bară.
Nu știu de ce Gwen are încredere în tine, dar, dacă ea are, avem și noi.
Pricepi?
Da, dle.
Bine. N-o da în bară!
- Acum am emoții. - Asta e bine.
Da?
Desigur, noi ne-am cunoscut deja.
Sebastian, fă cunoștință cu echipa.
Cum? Asta e toată echipa de jafuri internaționale?
Patru oameni?
Acum cinci, nu?
Tocmai datorită mărimii echipei nu suntem prinși.
Deci e ca într-un film,
unde fiecare se pricepe la ceva
și doar colaborând putem reuși ceea ce trebuie să reușim?
Da, exact așa.
El e Sebastian… Numele de familie nu se poate pronunța.
Maestru spărgător de seifuri. Are o viață de experiență teoretică.
Nu și-a aplicat niciodată abilitățile în viața reală.
Până acum.
Mă bucur să vă cunosc și să mă alătur echipei.
Bine, doamnelor și domnilor.
În ultimii trei ani, am făcut rost din diverse surse
de pozițiile celor trei seifuri,
dar și de informații suplimentare despre construirea lor.
Da. Știm deja asta.
Putem să jucăm Mario Kart până-i spui dlui Sfrijit?
Puțin respect, frate.
- Vorbește o doamnă. - Bine, frate.
Mersi, Brad. Korina, continuă, te rog.
Rheingold, într-o bancă mică din Paris, Franța.
Patru sute treisprezece milioane de combinații.
Cel mai simplu dintre cele trei, deci cel mai puțin păzit.
Conține și cei mai puțini bani.
Sincer, nu știu de ce ne deranjăm.
Fiindcă nu e vorba doar de bani, Brad.
E vorba de aventură.
- Exact. Da, de aventură. - De aventură, da.
- Aventura. - Mai departe.
Walkiria, într-o bancă bine păzită din Praga, Republica Cehă.
Circa 235 de miliarde de combinații.
Se estimează că ar conține echivalentul a 40 de milioane de dolari.
Dolari americani.
- Intrăm. - Da, Brad, hai să luăm banii!
Și Siegfried, într-un cazinou din St. Moritz, Elveția.
Șaptezeci și două de trilioane de combinații.
Cică ar conține 100 de milioane de dolari.
Toate seifurile Wagner sunt în posesia
notoriului miliardar Bly Tanaka.
Un om ai cărui bani sigur nu vrem să fim prinși furându-i.
Întrebări?
- Nu. - Da, multe. Sute.
Va trebui să-ți răspundem pe drum.
N-avem timp de pierdut.
O să fie apă de ploaie.
Bătrânul Joe pare și mai bătrân în dimineața asta.
Da, și foarte leneș.
Și bătrân.
Arme. Avem arme?
Da, în ultimă instanță.
Nu mi-ați spus că avem.
Nicio grijă, nu-l mai las s-o încarce.
Crede că-l face să pară șmecher.
Ce tot șușotiți acolo?
Încerc să-l consolez, săracul,
așa că ascunde arma! E panicat.
- Gata. - Mersi.
Ce l-a apucat? De ce o ia razna?
Poate pentru că o să jefuim o bancă?
Nu e bancă, e cooperativă de credit.
Care e diferența?
E o bancă pentru copii.
De ce ar exista o bancă special pentru copii?
Vrea să spună că e floare la ureche.
Nu uita că dăm jafurile în ordinea dificultății.
- Da, ai dreptate. - Bine.
Fiecare e mai periculos și mai captivant. Drace!
Nu. Dacă suntem prinși la următoarele,
avem bani puși deoparte când ieșim de la zdup.
Ce? Nu!
Doamne! Căcat! Mă ia cu amețeală.
- Nu! - E-n regulă. Camerele sunt în buclă.
- Și dacă suntem prinși? - N-o să fim.
Ăsta va fi aproape comic de simplu.
- „Comic”? - Comic.
Știi că uneori în filmele cu jafuri
arată cum ar trebui să se deruleze jaful?
Nu e niciodată conform planului,
iar totul se dă peste cap.
Da, știu asta.
Ăsta chiar o să meargă strună.
Mai reluăm o dată?
Da.
Bine, tu intri primul.
Și, nu uita, sigur o să transpiri gârlă.
Așa că șterge-ți fața negreșit.
Odată intrat,
nu privi în jur prea mult. Du-te direct la baie.
Am aruncat o privire
și am observat că lumea intră mereu în bancă exclusiv ca să se cace.
Vai, Doamne!
Urmez eu
și îi fur cheile agentului de pază.
Asta ar putea fi partea cea mai simplă…
Scuzați-mă, dle. Ați putea ține astea, vă rog?
- Cu plăcere. - Sunteți amabil.
…căci e echivalentul uman al unui manechin într-o mașină de poliție.
Am o programare la camera de valori.
Da, așteptați, vă rog.
Cer să văd o casetă de valori…
Pe acolo, vă rog.
…pe care am aranjat-o deja sub un nume fals.
Vă las singură.
Intră Korina…
Și mă asigur că funcționara pleacă din hol.
Vorbești engleza? Puțintel?
O clipă.
Vorbești engleza? Puțintel?
Desigur.
Cum pot să spun că am dat de belea?
Mi-am pierdut toate cardurile și soțul meu…
Îmi pare foarte rău.
Moment în care eu mă furișez afară.
Apoi te iau…
și coborâm la seif.
Măiculiță!
E superb.
Rheingold…
Ce dracu' faci?
Îmi încălzesc instrumentele.
Bine.
Știi povestea ciclului Inelul, de Wagner?
Da, o cunosc.
Dar nu știu detaliile intime,
de asta te avem pe tine.
- Desigur. - Dacă ai putea să…
Ironia face că se referă la influența păcătoasă a banilor și a puterii.
Piticul Alberich a furat aur din adâncurile Rinului
și a făcut din el un inel atât de puternic,
încât toți zeii de sub soare îl voiau pentru ei.
Un fel de Stăpânul inelelor mai scandinav.
Da. Fascinant. Dacă poți…
Așa cum Alberich a păcălit fecioarele Rinului pentru aur,
și eu am să plonjez în profunzimile tale, iubire.
Încuietorile astea trei cred că reprezintă fecioarele Rinului.
Da, Sebastian. Dar, oricât de bătrâni sunt oamenii de sus,
n-avem tot timpul din lume.
Arată-mi de ce te-am găsit.
Voi începe.
Ai putea să nu te mai plimbi?
Mulțumesc.
- Ai reușit. - Am făcut-o.
Sebastian, ai reușit.
Am reușit. Am spart un Wagner!
Sunt invincibil.
- Sunt invincibil! - Bine, dle Invincibil.
Să ne punem pe treabă, da?
N-au cum să încapă.
Important nu e să-i luăm pe toți, ci de unde îi luăm.
Nu înțelegi?
Ăsta e Everestul.
E ca și când l-am filma pe Bigfoot.
Așa devenim legende.
Ce?
Nimic, totul e foarte palpitant! E…
Ia-le pe cele de 500.
După ce faceți asta, o să mă ocup de partea finală a distragerii,
iar Rolph așteaptă în dubă,
pregătit oricând să fugă.
Apoi te duc înapoi la baie.
Ieși tu…
și urmez eu.
Și asta e tot.
Și asta e tot?
- Asta e tot. - Nu poate fi așa simplu.
Sebastian, am făcut-o deja.
Am reușit!
Ce nebunie!
Futu-i!
SEDIUL INTERPOL, LYON, FRANȚA
Domnule.
- Domnule? - Da.
Cred că vorbesc în numele tuturor întrebând de ce ne privește asta acum.
Voiam… Nu mă înțelegeți greșit, dar să nu uităm
că în lume are loc apocalipsa zombi chiar acum.
De ce pierdem timp cu asta și nu cu…
Chestiuni legate de zombi…
Dă-i naibii de zombi!
Bine?
De asta.
Scuzați-mă, cine e bătrânul?
N-a citit nimeni pachetele informative?
N-am să vă scutesc de deranjul de a le citi.
Ca să câștigăm timp,
o să vă prezint o versiune prescurtată a poveștii.
Cu decenii în urmă, omul ăsta
a construit o serie de patru seifuri care sunt acum subiect de legendă.
Azi-dimineață, primul din cele patru seifuri a fost jefuit.
Și cred că știu cine a făcut-o
și încotro se îndreaptă.
E ultima fotografie confirmată cu Gwendoline Starr
înainte să dispară de pe radar.
Și asta e ultima fotografie cunoscută cu Alexis Broschini.
Deși avem motive să credem că acum își spune Brad Cage.
Au reușit să jefuiască cinci bănci în ultimii patru ani.
Odată era să-i prindem.
Am prins un membru al echipei. Spărgătorul de seifuri.
I-am fi prins pe toți dacă nenorocitul de Brad Cage nu m-ar fi împușcat.
- L-a împușcat? - În fund.
Asta ne aduce la ziua de ieri,
când această furgonetă a fost surprinsă de camerele din trafic
părăsind locul jafului de la Paris.
Constructorul seifului e un anume Hans Wagner.
Probabil au recrutat un nou spărgător.
Exact. Vânează opera supremă a lui Hans Wagner.
Și, cum spuneam, au ales momentul ăsta,
când lumea e complet distrasă
de afurisita de ciumă zombi.
Ei nu cred că sunt urmăriți de cineva, dar se înșală amarnic.
Dacă vânează într-adevăr ciclul Inelul,
asta înseamnă…
Înseamnă că mai avem două șanse să-i prindem.
Și să fiu al naibii,
am s-o fac.
Am s-o fac.
Da, asta înseamnă că noi o vom face.
Eu și el vom conduce ancheta împreună.
Deci are dreptate.
Citiți pachetele, iar eu mă voi asigura că nu face infarct.
Subsynced balloumowgly
Haide!
…încă două încercări.
- Bine. - Ai avut noroc.
Ia de-aici!
- Simplu. Ești gata? - Da.
- Da! - Jocul s-a terminat.
Îi batem data viitoare. Haide!
Asta înseamnă că devenim apropiați?
Da, dacă vrei.
Știi cum îmi place mie?
La niște sendvișuri. Hai să mergem!
Rataților!
- Da. - Ador sendvișurile.
Da? Cum se spune sendvișuri în germană?
- Sandwiches. - Sandwiches.
- Cum se spune salată? - Salat.
Salad.
A reușit.
Da, a reușit.
Mâine e o zi mare. Proteina din carne absoarbe alcoolul din corp.
Îți trebuie o farfurie de carne la cinci beri băute.
Dar o să te trezești mai revigorat ca niciodată.
Bunica m-a învățat asta.
E dovedit științific.
Ce-a spus?
Nu știu, nu-l înțeleg niciodată.
Te distrezi?
Da, mă distrez de minune.
E prima petrecere adevărată la care am fost de mult timp.
Nu te judec.
Muzica e foarte tare.
Cine a compus-o?
O ai în față. Când sunt DJ, pun doar muzica mea.
E foarte tare.
Vrei să ne sărutăm sau ceva?
Poftim?
Dacă vreau să…
Doamne!
Mult succes cu asta!
Ascultă.
Lucrez cu Gwen de ceva timp și o plac mult.
Cât ți-a spus despre cine este?
Nu prea multe.
Nu vreau să-i plâng de milă.
Dar a dus-o greu.
Părinții ei erau bogătași.
Dar i-a părăsit la 17 ani
și a intrat într-o gașcă de puști bogați.
Brad era unul dintre ei.
Acum înțeleg. Bine.
Da.
Bine.
Bună!
Salut!
Te simți bine? Ți-am adus niște apă.
Da, sunt bine. Mă uit peste planurile pentru mâine.
Te-ai distrat?
Da. De minune.
Cred că mă împrietenesc cu Rolph. Da.
Și încă îmi mai bate inima ca nebuna după…
Știi tu…
Azi a fost incredibil.
Tu cum te simți?
Mă simt bine.
Am avut o mică ceartă cu Alexis.
Cine e Alexis?
Normal. Îl cunoști drept Brad, nu-i așa?
Ce?
Brad Cage nu e numele lui adevărat?
Nimeni nu se numește așa.
De ce și l-a schimbat?
Nu știu. Alexis a crescut urmărind filme americane de acțiune.
Idolatriza eroii.
Zicea că vrea cel mai șmecher nume american.
Citez: „Ca și cum Brad Pitt și Nic Cage și-ar trage-o și ar avea un copil sexy.”
Și e…
Așa se vede el.
E trist că n-a putut să iubească numele cu care s-a născut.
Da, dar nu ne putem numi toți Sebastian Schlencht-Wöhnert.
Ce are numele meu?
- Nimic. - Nu. Ce are numele meu?
E cam greu de pronunțat, asta e tot.
Nu te-ai gândit niciodată la ceva mai simplu?
Ce?
Vrei să-ți spun un secret?
- Da. - Bine.
Bine.
Când eram mic…
Doamne, sună atât de stupid!
Nu prea m-am integrat niciodată în lumea asta.
Pe când alții făceau chestii specifice puștilor…
Liniște!
…eu m-am retras în lumea mea și mi-am perfecționat abilitățile.
Am reușit. Da!
Sunt un maestru!
Pentru a-mi documenta pasiunea, îmi scriam propriile benzi desenate.
Erau despre un maestru spărgător de seifuri și explorator pe nume
Ludwig Dieter.
Ludwig Dieter. Da.
Mi s-a părut cel mai tare nume din lume.
Acum îmi dau seama că sună la fel de tâmpit ca numele meu real.
Desigur, dar… Ludwig Dieter.
Da, e mai ușor de pronunțat.
- Pot să te întreb ceva? - Da.
De ce faci ceea ce faci?
Se poate spune că e o trăsătură de familie.
Tata era un nenorocit bogat.
S-a îmbogățit și mai mult după prăbușirea pieței locuințelor.
Fura de la oameni care nu aveau mai nimic.
Priviți-mă,
bătrânul Sebastian vorbește cu cea mai interesantă fată din lume.
Ce norocos sunt!
A fost cea mai tare seară din viața mea de până atunci.
Avea să-mi spună multe lucruri în seara aceea. Foarte multe.
Unele vesele,
altele cu siguranță nu prea.
Că nu și-a găsit locul lângă părinți.
Tânjea la o viață mai captivantă
decât cea pe care și-o aleseseră ei.
Când fura, simțea că trăiește.
L-a cunoscut pe Alexis la 19 ani
și i s-a părut că vede o bunătate în el și în restul echipei.
O asemuire în spirit.
O asemuire. Există cuvântul ăsta?
Am făcut multe tâmpenii.
Dar mereu am simțit că, dac-aș putea face un singur lucru măreț în viață,
ceva ce lumea să țină minte,
orice s-a întâmplat înainte sau după
n-ar mai conta.
Ciclul Inelul.
Afurisitul!
Crede că poate vorbi toată noaptea cu iubita mea?
Compania mea n-o mai satisface?
Sunt încântător, ce dracu'?
Poate tocmai pun bazele unei prietenii însemnate.
Sebastian e un tip agreabil.
Știu că suntem o gașcă ciudată, dar am rămas împreună mult timp.
Ca o mică familie.
Dar aș minți dacă aș spune că nu m-am gândit uneori
s-o iau pe cont propriu.
Bine, și unde te-ai duce?
În America. În Nevada, mai exact.
Unde sunt zombii? Ți-ai pierdut mințile? De ce?
Se zvonește că ar fi acolo.
Götterdämmerung.
Îți imaginezi…
de-am ajunge aici și am sparge seiful?
PRAGA
Doamnelor și domnilor, în partea stângă
e banca pe care o vom jefui rău de tot.
Măiculiță, pare mai mare decât ultima.
De ce ar fi mai mică?
La ce te așteptai?
- Vezi ceva? - Nu, nimic.
Bine, fiți pe fază. Trebuie să fie azi.
Altfel, n-au timp pentru a treia lovitură înainte de transfer.
Doar dacă nu se ocupă de ea acum, când noi suntem aici.
Nu. O vor face în ordine.
Scuze. Știu că e așa.
- Dacă spui tu… - Da, spun.
„Director adjunct de filială.”
Felicitări!
Un post cu prestigiu, dnă secretară.
- De ce secretară? - Dă vina pe ea, ea le-a făcut. Dă-te!
- Scuze, Gwen. - Cum arată, Korina?
Cât se poate de bine.
Scuze, am o întrebare.
- Sună mai puțin bine decât super-grozav. - Hei!
Asta nu mai e o cooperativă de credit.
E pe bune.
Pe bune?
Au un milion de protocoale de securitate complicate
pentru a detecta ce încercăm să facem.
- Chiar un milion? - Da, chiar un milion.
Le cercetez sistemele de mult, să le testez capacitățile.
Cercetezi? Ce înseamnă asta?
Cercetare, la dracu'! Le-am cercetat.
Acum dispari, dle Nu-Vreau-Să-Ne-Sărutăm!
Bine. Am priceput. Cercetări.
Pot sta în sistemul lor doar 16 secunde odată
fără să mă detecteze.
Apoi trebuie să ies, s-o iau de la capăt
și să repet până vă pot băga la seif, așa că…
Bine, nu vreau să par Neica Nepriceputul…
Nu există expresia asta.
Pare mult mai riscant decât la Paris. Sigur merge?
Teoretic, merge, da.
- Teoretic? - Teoretic.
Conform teoriei din jurul unei experiențe sau aplicații practice.
Realistic vorbind, îți dau vreo 5% șanse de supraviețuire. Baftă!
Nu ne ajuți.
O să meargă. Suntem pregătiți.
- În regulă, frate? - Da, frate.
Vorbește cu mine!
Ce se petrece? Ce simți?
Legat de mersul la bancă?
Mi-e foarte teamă.
Legat de spargerea seifului:
„Mă simt grozav. Am spart un Wagner.”
Nimic nu mă mai poate opri.
KORINA_13 AM INTRAT
ACCES PERMIS
Am intrat.
- Două secunde. - Și am ieșit.
A trecut?
Sfinte Sisoe, a funcționat!
- La ce te așteptai? - Ești un geniu.
Da, știu.
Sebastian, ai în față două uși. Intră pe cea din stânga.
Te voi conduce printr-o serie de pași evazivi, da?
În caz că se uită cineva.
Du-te la liftul de la capătul holului.
Căcat!
- Căcat? - Liftul lui Gwen e ocupat.
Trebuie să plec, pa!
Stai! Korina, care lift?
Gwen, urcă la etajul patru.
Traversează biroul. Trimit celălalt lift.
Prima ușă la stânga.
Bună!
Pavel, pentru ultima oară, n-ai voie să bei aici.
- Ai văzut asta? - Unde a dispărut?
Dispare.
E ceva?
Tot nimic.
Sebastian, liftul e în spatele ușii încuiate din față.
Urcă și prefă-te că o descui. O deschid eu, da?
Doar mă prefac.
Mă prefac că o descui.
- Mulțumesc. - Pa!
Să mergem!
Te simți bine?
Nu mi-ai spus despre tine și dl Brad.
Ce?
Aveți o relație romantică.
Da, desigur, înțeleg.
- E chipeș… - Chiar e momentul…
N-am zis niciodată dacă am sau nu un iubit
și, sincer, nu înțeleg de ce te interesează.
Întrebam doar de ce mi-ai ascuns asta.
- Bine. - Eram…
Ține asta.
Prezentați buletinul!
Băga-mi-aș!
Gwen!
- Ce dracu' a fost asta? - Ce?
Te-ai bătut cu doi bărbați.
N-ai zis că face parte din plan.
Nu făcea. Am improvizat.
Fii mereu pregătit.
Știai că Richard Wagner a petrecut 31 de ani scriind ciclul Inelul?
Mult mai mult decât a petrecut Hans construind seifurile.
Da, de fapt, știam.
Opera lui Wagner conținea multe teme foarte importante pentru el,
dar toate aveau legătură cu iubirea.
De exemplu, povestea seifului care ne-a adus azi aici.
Walkiria.
Actul întâi al poveștii are loc pe Pământ
când copiii lui Odin sau Wotan,
frații Siegmund și Sieglinde, se întâlnesc întâmplător
și se îndrăgostesc.
Scârbos!
Nu, e-n regulă.
La momentul acela nu știau că sunt frate și soră.
Actul al doilea al poveștii are loc deasupra Pământului,
într-un regat menit să reprezinte Valhalla.
E planul zeilor, un plan de acțiune,
și Wotan o trimite pe Brünnhilde să-l ucidă pe Siegmund.
Mișcată de iubirea lui pentru Sieglinde,
nu o face, ci îl ajută.
Odin se înfurie și dictează cea mai aspră pedeapsă,
luându-i lui Brünnhilde imortalitatea
și izgonind-o din Valhalla.
Cred că încuietorile trebuie rezolvate în ordinea poveștii
și apoi ciclul o ia de la capăt.
Temele acestor povești au fost modelul, încă relevant,
precum amăgirea și trădarea în dragoste.
Minunat! Da.
Să continuăm acum, da?
Da.
Serios?
Bine.
Vezi ceva?
Tot negativ.
- Ceva nu e în regulă aici. - Da, tind să fiu de acord.
Nu-mi ratez șansa. Dacă sunt înăuntru…
O să-i prindem.
Să mergem!
Intrăm.
L-am prins. Camera 52.
Ce mama dracului?
Cineva a intrat în sistem.
- Băga-mi-aș! - Ce e?
Au declanșat alarma.
Blochează lifturile băncii până cercetează.
Și ce? Ne-au prins?
E posibil s-o facă.
Drace!
Bine, e timpul pentru planul B.
- Planul B acum? - Da. Planul B, Rolph.
Hai, frate!
Dle Delacroix,
trebuie să știți neapărat un lucru.
Deschide ușa!
Ești pregătit?
- Da. - Bine. Du-te!
Ce mama dracului?
Ăsta nu e un Wagner.
Suntem în altă bancă.
Ați înlocuit seiful.
Da.
Ce mama dracului?
Ascultați!
Fiind impenetrabil,
au decis că ar fi mai de folos
la o filială mai prestigioasă.
Unde? Unde l-ați trimis?
Toată lumea la pământ!
Tu, dă-mi geanta!
Mișcă-te!
Mulțumesc foarte mult.
Ce a fost asta?
Nu-ți bate capul.
E doar o mică distragere, ca să câștigăm timp.
Sunt sigură.
Dar ar trebui să ne grăbim.
Bine.
O să vezi. O să fie simplu.
Ce e? Ce se întâmplă?
- Tocmai… - Tocmai ce?
Tocmai mi-a detectat prezența.
Bine. Ce avem aici?
Spune-mi. Ce vrei să fac?
Nimic îngrijorător.
Bine, și asta ce înseamnă?
Dacă o dau în bară din nou, se blochează definitiv.
Atâta tot.
Asta pare destul de îngrijorător,
dle Instrumente Încălzite.
- Tocmai ai zis că o să fie simplu. - Știu ce am zis.
Mecanismul e ceva mai complicat decât mă așteptam.
Nu înțeleg de ce ești așa stresată.
Nu sunt stresată.
- Tu ești stresat. - Ba tu!
Știi ceva? Fă-ți treaba!
Oprește!
Coboară din mașină!
Bine! Să mergem!
Haide!
Ce? Rahat!
Ce dracu' a fost asta?
Hai, mai repede! Cum merge aici?
Toată lumea la podea, în mijloc!
Mișcați-vă!
La naiba!
Haide!
Dă-i drumul! Haide!
Mai repede!
Fir-ar să fie!
Căcat!
Au declanșat alarma.
Alo?
Umple geanta! Haide!
Mai repede!
Căcat!
Ce e?
E de bine că te-ai blocat sau e de rău?
Doamne!
Ai reușit!
- Am reușit! - Ai reușit!
Om ciudat și minunat de ciudat!
De două ori ciudat. Accept.
Care e situația?
Am reușit. Ieșim acum.
Brad, ieși! Am reușit.
Bine. Să închidem geanta.
Închide-o!
Bine, Rolph, să mergem!
Nu mișcați!
Mâinile sus!
Încet.
Unde ești?
Haide!
Ce s-a întâmplat?
- Ești bine? - Da, sunt bine.
A fost împușcat în umăr.
- Pe aici. - Mai încet, Rolph!
Vine Gwen.
Hai! Fugiți!
- Haide! - Haide!
Mișcați!
- Haide! Fugiți! - Gențile!
Gwen, ia-mă de mână!
Hai!
Ia-mă naibii de mână, acum!
Rolph, mișcă-te! Condu!
Nenorocitul dracului!
Ce faci?
Stai!
Poliția!
Scuzați-mă!
- Îmi cer scuze. - E bicicleta mea!
- Scuze! - Du-te-n mă-ta, nenorocitule!
La naiba!
În Centrul Vechi.
Faceți loc!
Îmi pare rău.
Aveți grijă!
L-am pierdut.
La o parte!
Dați-vă!
Scuzați-mă.
Doamne!
Stai!
Îmi pare foarte rău.
Stai!
Faceți loc!
Rahat!
- Domnule. - Ce e? Drace!
Interpol. E cineva rănit?
Nimeni. Au folosit săgeți tranchilizante.
Au șters camerele în drum spre ieșire.
E destul de tare. Parc-am fi într-un film cu spioni.
Tare. „Ca într-un film cu spioni. E foarte tare.”
Gura!
Taci dracului din gură!
Vreau să mă gândesc.
Băga-mi-aș!
Ce nebunie! Cum am făcut asta?
- Korina? - Nimic.
Dacă l-au prins pe Sebastian, n-au anunțat.
Așa să fie. Abandonăm furgoneta.
Luăm ceva ce nu atrage atenția și o tăiem de-aici.
Bine?
Gwen.
Gwen?
Băga-mi-aș! Ce te-a apucat?
Ești supărată pentru un spărgător de seifuri sfrijit?
Nu te preface că nu știai planul.
Nu ăsta era planul.
Planul era să terminăm întâi misiunea,
nu să-l aruncăm în stradă ca pe un miel de sacrificiu!
Să știți că începuse să-mi placă omulețul.
Dar așa e în afaceri.
Taci dracu' din gură, Rolph, și condu!
Tot trebuia să scăpăm de el până la urmă, da?
Era să ne prindă. Cineva trebuia să pice.
Puteam să scăpăm toți.
Nu e ca noi. N-a fost niciodată.
Cum spargem Siegfriedul fără el?
Mă doare-n cot de Siegfried!
Am scăpat. E tot ce contează.
Știi ce al naibii de bogați suntem acum?
Du-te-n mă-ta, Alexis!
Cum dracu' mi-ai zis?
M-ai auzit.
Korina.
Cine e Alexis?
Oprește furgoneta!
Am spus să oprești! Cobor.
Nu opri furgoneta, Rolph!
Nu opri! Nu coboară nimeni.
Rahat!
Hei!
Te iubesc.
Mă doare-n cot!
M-am săturat.
M-am săturat!
Te-ai săturat?
- Adio, Alexis! - Ce?
Paștele mă-sii!
- Rolph, pornește! Mișcă! - Lasă-mă!
Ia-ți mâinile de pe mine!
Vrei să pleci?
Atunci, pleacă!
Fie!
Unde te duci?
- Cu tine vorbesc. - Iisuse!
Vin și eu.
De ce?
Sincer?
Am muncit mult să planific al treilea jaf,
iar Alexis e un nenorocit.
- Așa că hai să fim legende. - Haide!
Da? Baftă!
Și ție! Rolph, condu!
Și acum ce facem?
Trebuia să fi așteptat să ne apropiem de un oraș.
Da, probabil.
Să mergem.
Haide!
Zicem ceva?
Nu.
A trecut prea mult timp. E ciudat acum.
Plecăm pur și simplu și apoi batem?
Sau, când se întoarce, strigăm „surpriză”?
Pare o idee oribilă.
- Surpriză! - Surpriză!
Căcat!
Mi s-a opărit tot părul de pe piept.
Ești sigur că aveai?
E blond, așa că nu se vede,
dar am și e splendid.
Ce mama dracului căutați aici?
Uite…
Îmi pare rău.
Asta e tot?
Îmi pare nespus de rău, Sebastian.
Pentru Brad și Rolph, nu era important mitul aventurii.
Nu așa cum e pentru noi.
Ei voiau să găsească o țintă și să facă un ban.
Nu-i așa, Gwen?
Nu mă pot ierta că am participat la asta.
Nu m-aștept să mă ierți nici tu.
Mulțumesc,
dar mă doare-n cot!
Fie că te iert că era s-ajung la zdup,
fie că nu te iert, o să pleci.
Eu mă întorc la slujba mea idioată și s-a terminat, nu?
Mulțumesc că ați venit,
dar acum vă rog să plecați.
- Sebastian, nu. - Nu s-a terminat!
Cum nu s-a terminat?
Dacă nu cumva ai spart Siegfriedul și nu ne-ai spus,
nu s-a terminat.
Nu s-a terminat.
Nu, încă n-am spart Siegfriedul.
Nici măcar nu știu dacă pot.
Sigur că poți.
Cu Walkiria am dat-o-n bară!
Iar apoi ai reușit.
Ne așteaptă multe alte aventuri.
Dacă crezi că s-a terminat fiindcă au trădat ticăloșii ăia,
te înșeli amarnic.
Încă mai putem s-o facem.
Și nu doar Siegfriedul. Ne putem câștiga locul în istorie.
Putem merge împreună, toți trei, ca o echipă,
să căutăm Götterdämmerung.
Dar nu putem fără tine.
Poate că tu nu mai crezi în tine,
dar eu cred.
- Vrei să spui… - Avem nevoie de tine.
Ca să jefuim singuri un cazinou Bly?
Exact.
- Înghit. - A zis cumva „înghit”?
Da, și am și înghițit.
Și tu, Korina?
Simți la fel?
Că ai nevoie de mine?
Statistic vorbind,
e foarte greu să jefuiești un cazinou și…
Da, am nevoie de tine, Sebastian.
Bine, fie.
Nu zic că am încredere în voi, fiindcă nu e deloc așa…
Înțeleg.
- Și nu e vorba nici despre bani. - Știu.
Vreau doar să pun mâna pe afurisitul ăla de seif.
Bine, deci care e planul, doamnelor?
Nu.
MAESTRUL SEIFURILOR
Salut, prieteni! Sunt eu, marele spărgător de seifuri.
Nu vă supărați, dar videoclipul de azi…
Îl știu.
Îl știu pe tipul ăsta.
Băga-mi-aș! E același tip.
Beatrix!
La naiba!
Vino în biroul meu, te rog.
Da. Acum.
Te-am găsit.
2 VIZUALIZĂRI - ACUM 2 SĂPTĂMÂNI
Da.
Sper că e o veste foarte importantă, fiindcă…
El e.
Tipul care deschide seifuri, spărgătorul de seifuri.
A apărut din senin. E un neamț care face clipuri de căcat pe YouTube.
Nu e delincvent.
E din afară.
Cine e? Și de unde îi cunoaște?
L-au găsit în felul ăsta,
prin YouTube.
- Bine. - Da.
Poate e un fraier.
Bietul om. L-au abandonat pe șosea.
E speriat de moarte, ca Bambi.
Aproape că mi-e milă de el.
Și asta e tot?
- Ce? Da, asta e tot. - Asta e tot?
Da, asta e tot.
Bine.
O informație foarte importantă.
Puteai să-mi spui la telefon.
Încântat de cunoștință, Sebastian.
E-n regulă, sunt doar eu.
Iarăși i-am visat.
Pe zombi.
Poate sunt profeții, nu vise.
Poate ți-ai văzut moartea.
Ce-ai zis?
Sau poate sunt doar manifestări ale psihicului
despre propriile-ți îndoieli și sentimente de nepotrivire.
Ar trebui să fii tipul mare și dur. Să te poți bate cu ei.
Și, totuși,
ei te distrug la nesfârșit.
Sau poate ai avut un coșmar cu zombi
fiindcă sunt înfricoșători.
Dar sunt doar vise, Sebastian.
Sau profeții.
Zombi…
La sud?
- Nimic. - În colțul de sud-vest?
Niciun semn.
Nord-vest.
Liber.
Bine, raportați la două minute.
T-minus opt ore până la transferul seifului.
Ce e?
Chiar ai zis „T-minus”?
Da. Am zis.
Și sigur suntem la cazinoul corect?
Îmi pare rău.
Am atins o coardă sensibilă.
Nu-mi ratez șansa.
Măcar dacă am coopera cu cazinoul…
Nu. Nu cooperăm cu cazinoul.
Dacă spunem cazinoului, ar putea devansa ora transferului.
Dacă devansează ora transferului, ne ratăm șansa.
O să-i prind.
Și o să se termine…
Ascultă asta.
Sunt gata.
Am degetele încălzite și pregătite să spargă seiful.
Așteptăm să se schimbe tura, la 5.00.
E cea mai bună șansă. Recepționat?
Da, îți recepționez mesajele.
- Spune „recepționat”. - E ceea ce cred?
- Așa pare. - Pe un canal deschis?
Nu deschis, ci necriptat destul să mă oprească.
Bine, la ora 5.00 îi dăm drumul.
Nu ți se pare prea frumos să fie adevărat?
Cum spuneam, stați cu ochii pe împrejurimi.
Nu vreau să ratez nicio șmecherie, ați înțeles?
Bine. Dați-i drumul!
Interpol. Verificăm un posibil risc de securitate la seiful dv.
Da, știm.
Suntem informați despre risc.
- Cum adică? - Urmați-mă, vă rog.
- Cine v-a zis despre risc? - Dv.
Când ne-ați contactat, am acționat pe loc.
Cum adică v-am contactat?
Da. Cum am stabilit, am devansat transportul.
Seiful a plecat acum o oră și jumătate.
- Ați devansat ora transportului? - Da.
Aseară, când ne-ați informat despre risc.
Dar transportul e deja pe drum.
Ți-am spus că e prea frumos să fie adevărat.
De ce?
Era planificat la ora 5.00.
CU OPT ORE MAI DEVREME
Alo? Sunt de la Interpol.
Știați că seiful programat pentru transfer mâine-dimineață
e al treilea dintr-o serie de trei,
din care două au fost jefuite în ultimele 72 de ore?
O clipă, vă rog.
Sună la bancă.
Vezi dacă ne permit să mutăm seiful mai devreme.
Desigur.
Sunați-mă dacă sunt probleme.
Nu pot să cred că bei mizeria aia.
Americanii…
Dacă ești american, e o mizerie.
Și Zac Efron? Un actor american foarte bun.
Păcat că acum e zombi, nu-i așa?
Nu.
L-au prins zombii?
Nenorocitule!
Să-ți fi văzut fața!
Ce naiba…
Și securitatea din cazinou?
O să plecăm până-și dau seama că am venit.
Ascultă asta.
Aerul proaspăt e foarte plăcut.
Doamnă, n-aveți voie aici. Trebuie să intrați.
Am ieșit la o țigară.
Doamnă, vă rog.
Uite ce e,
o putem împărți. Și plec imediat.
Ascultați-mă…
- Colțul din sud-vest? - Liber.
Bine.
Sigur îl poți sparge în timp ce conducem?
Încerc,
dar ține-l cât mai stabil.
Bine.
Mă duc spre chei. Încerc să mă apropii cât mai mult.
Siegfried. Bună, Siegfried!
Știi ce se întâmplă în Siegfried, de Wagner?
Nu. Nu știu.
Spune-mi, te rog.
Acolo, eroul Siegfried înfruntă cele mai obscure încercări
ca să înțeleagă ce înseamnă să-ți fie teamă cu adevărat.
Ucide dragonul Fafnir
și apoi ucide piticul care l-a crescut,
când îl înfruntă pentru trădare.
Apoi o găsește pe Brünnhilde și se îndrăgostesc.
După toată durerea și frica,
finalul e fericit.
Și în următoarea operă?
Götterdämmerung?
Siegfried moare și Brünnhilde se aruncă pe un rug funerar.
Înghit.
Bine.
Calmează-te!
Ce avem aici?
Ce avem aici, Siegfried?
Ora cinci!
Jur pe Dumnezeu că, dacă le găsesc ei înaintea noastră…
Cât tupeu să-și trădeze propria echipă!
Sincer, și noi le-am trădat.
Nu e momentul, Rolph.
Cred că au un complice aici, în oraș.
Căutați prin tot orașul, prin hoteluri, prin furgonete, peste tot.
- Unde se duc? - Le urmărim?
Unde…
Nu știu…
Nu știu.
Primul din șapte.
Bine.
Nu vreau să fiu nesimțit, dar te-ai uitat pe GPS, da?
Ce?
Te-ai uitat pe GPS dacă mai are telefonul pornit?
- Mă crezi tâmpit? - N-am zis asta.
Sigur că m-am uitat pe GPS.
Pot să văd?
TELEFONUL LUI BRAD
Vezi?
Ele sunt?
TELEFON GWEN
De ce a apărut doar acum?
Sigur sunt ele!
Hai, să mergem!
Condu!
Nu!
Rahat!
Ia-i telefonul!
Ia telefonul!
Nu!
Băga-mi-aș!
Fir-ar să fie!
Sebastian, Korina zice că vin.
Unde suntem?
Trebuie să măresc viteza.
Patru din șapte.
Am putea grăbi oarecum procesul?
Mă grăbesc cât pot, ce dracu'!
Scuze, da.
Continuă.
- Unde sunt? - Cine să fie?
Nu știu despre ce vorbești.
Sunt doar o fată care se plimbă pe stradă.
Deci nu ești Korina Dominguez?
Cunoscuta asociată a lui Gwendoline Starr și Alexis Broschini?
- Spune-mi că nu ești fata aceea. - Vincent!
- Las-o… - Unde dracu' sunt?
Dă-i drumul! Încetează!
Unde sunt? Nu-ți bate joc de mine.
N-am auzit de ei. Niciodată.
Iartă-l, te rog.
Dar, ca de la femeie la femeie,
vrei să-ți fie pus totul în cârcă doar ție?
Spune-ne cum au de gând să fugă.
O clipă.
O singură informație
și-ți promit că voi face tot ce pot
pentru ca frățiorul tău să fie îngrijit.
Le prindem.
Doar le sperii, nu-i așa?
Bine. Hai, băieți!
Știm unde se duc.
Să mergem!
Baftă, echipă!
Șase din șapte.
Nu!
Căcat! Curbă la stânga!
Bine, scuze, curbă la dreapta!
Sunt bine! În regulă.
Sebastian?
Ești bine?
Există un final fericit.
Am reușit.
Gwen, am reușit.
- Ai reușit? - Am reușit.
Am spart Siegfriedul!
Am reușit, drăcia dracului!
Sunt un maestru. Am reușit!
Un gând pe care nu mi l-am putut scoate din minte e…
cât e de trist că acest om minunat
și-a dedicat viața muncii sale.
Nimeni n-a apreciat asta cu adevărat
și nu i-a înțeles geniul.
Ca să înțelegi o operă, trebuie să te implici în ea.
Și, până acum, nimeni n-a putut cu ciclul Inelul al lui Wagner.
Ce vrei să spui, Sebastian?
Spun că…
în sfârșit înțeleg.
Da!
S-a terminat, Gwen.
Ai ales.
Ce vrei să faci? Să mă împuști?
Da, poate.
Mă primești înapoi?
Vorbești serios?
Asta ar face un erou de acțiune?
I-ar ține fetei arma în față, să se întoarcă la el
ca să nu-i zboare creierii?
Ai dreptate.
Poate că nu mai sunt erou.
Poate că până la urmă sunt un ticălos.
Nu un ticălos. Ești doar un nesimțit.
Gwen! Doamne!
Nu.
Am scos percutorul!
Ce-ai făcut?
Bine. Chiar cred că ai fi putut să-mi spui.
Ți-am spus, dar știi ceva?
Arma asta funcționează.
Pe a ta am dezactivat-o când ai împușcat polițistul,
fiindcă mi-era teamă să nu omori pe cineva.
Sunt ei sau noi. Mereu au fost ei sau noi.
Voiai doar să faci pe eroul de acțiune și să compromiți echipa.
- Nu ești nimic fără mine. - Eu trebuia să curăț…
Fătălău nenorocit!
Tipul ăsta?
Treceți la camion acum.
Mai pot să schimb tabăra?
Duceți-vă naibii la camion!
Băga-mi-aș!
Nu s-a terminat! Ai auzit?
O să te găsesc, Gwen!
O să vezi! Vă găsesc pe amândoi!
Asta pentru că m-ai împușcat în fund.
O s-o mai fac o dată, dle Delay-croix.
Delacroix, idiotule!
Luați-i!
Gwen.
Chiar te plac mult.
Și voiam să profit de ocazie să ți-o spun.
Mereu îți alegi cel mai nepotrivit moment să…
Îmi pare rău.
Și eu te plac foarte mult, să știi.
Nu mișcați!
Mâinile sus!
Întoarce-te!
Lasă arma jos sau trag!
Gwen, ce faci? Te împușcă.
Încă un pas și trag.
Chiar dacă ajungeți la barcă, nu puteți pleca de pe lac.
S-a terminat.
Pune arma jos.
Ne-am putea înțelege.
Avem trei rucsacuri cu bani. Poți lua tu unul.
Nu vreau banii voștri.
Habar n-ai de când te urmăresc.
Așa că la pământ, acum!
Sebastian, are dreptate. N-o să scăpăm.
- Ce? - Dar tu poți.
Nu trebuie să ne prindă pe amândoi.
- Ce spui? Nu, Gwen. - N-avem cum s-o facem.
Nu te apropia!
Eu vin cu tine, dar el pleacă.
Nu pleacă nicăieri.
Ai spus-o chiar tu.
Pe mine mă vrei. Pe mine și pe Alexis.
El nu e implicat. Nu e delincvent.
El nu e nimeni.
Așa că, dacă vrei să mă arestezi, el pleacă,
sau te împușc și în celălalt picior.
Cară-te dracului!
Ce?
Cară-te dracului! Du-te!
Du-te!
Pleacă!
Nu te-am văzut.
Sebastian, pleacă de-aici!
Nu.
Nu, nu pot.
Sebastian, pleacă de-aici!
Nu pot.
Când ies, te caut.
Și-l găsim împreună.
Dacă nu, găsește-l tu pentru mine, da? Găsește Götterdämmerung.
- Nu, Gwen, nu pot. - Du-te!
Cu bine!
PAȘAPORT
STATELE UNITE ALE AMERICII
DIETER LUDWIG SUA
Văzând că mi-a făcut rost nu doar de pașaport,
ci și de bilet de avion spre locul în care pleca,
mi-a frânt inima.
„Ludwig Dieter.”
Mi s-a frânt inima gândindu-mă la aventurile pe care le puteam avea
și le puteam trăi împreună,
fiindcă în clipa aceea am știut că dintre toți oamenii din lume
voiam să fiu cu unul singur.
Și acela era ea.
Dar era în regulă.
Aveam s-o aștept.
Și într-o zi aveam să ne reîntâlnim la seiful Götterdämmerung.
DUPĂ UN TIMP…
- Ce facem aici? - Ai zis că vrei un spărgător de seifuri.
Ar putea fi piesa lipsă.
Ești lăcătușul?
Înțelegi ceva din asta?
Tipul din față…
Ați vorbit cu bătrânul din față și v-a trimis aici?
Sigur aveți o problemă serioasă.
Ai vrea să faci 250 de mii într-o zi de lucru?
Doamne!
Poți să-l spargi?
- Dacă pot? - Da.
Pot să-l sparg?
E ca și cum mi-ai arăta o poză cu Madonna Magnificat, de Botticelli,
întrebând dacă vreau să i-o trag.
Bine. Omul care a proiectat această minunată operă de artă,
Hans Wagner, a numit-o Götterdämmerung
după ultimul capitol din opera
Inelul Nibelungilor, a tizului său, Richard Wagner.
Îl pot deschide eu?
- Nu știu. Sincer, nu știu. - Bine.
Atenție la degete, dle Mâini Mari.
Dar dintre toți lăcătușii din lume
sunt cea mai mare șansă a voastră să-l deschideți?
Pot spune cu modestie că da.
Te bagi?
E un portal spre un alt tărâm.
Și providența v-a adus la mine.
Intrăm în el împreună.
Subsynced balloumowgly