Kaj je mladost? Sen.
Kaj je ljubezen? Vsebina sna.
S. Kierkegaard
Ste pripravljeni? –Ja!
Tri, dve, ena, zdaj!
Med tekom okrog jezera morate spiti cel zaboj.
Na vsakem postanku steklenico piva na osebo.
V vsaki ekipi nekdo skrbi, da zaboj prinesete nazaj.
Ta ne sme piti.
Če bruhate skupinsko, vam odštejemo minuto.
Na cilju spijete še eno pivo.
Zmagovalec si prisluži kavcijo.
Malo se umirite.
Pridi sem.
Režija
DrSi predstavlja NAŽGANI
Pravijo mu Fjonk.
Rdečelas, z verižico s kladivom. On in njegov prijatelj.
Kje je dobil lisice?
Ne vemo. Sprevodnika je priklenil in žurali so naprej.
Naj se zabavajo, toda to je šlo čez se meje.
Predlagam, da v naslednjem polletju prepovemo alkohol. –Prav.
Kako bodo to izpeljali? –Kot bi hoteli zapreti Christianio.
Sune, vodi ogrevanje. –Ja.
Pridite. –Najprej par krogov teka.
Zdaj pa hitreje, 3. a.
Ne sekajte ovinkov. –Ja.
Dobro.
Odprite "Na Danskem bil sem rojen."
Odprite pesmarice.
Pa poglejmo, koliko se še spomnite.
Kaj je psihologija?
Mi zna kdo povedati, kaj je psihologija?
Psihologija je veda, ki preučuje človekove duševne procese,
s katerimi se bomo ukvarjali letos.
Zakaj se vedemo, se odzivamo in doživljamo stvari kot jih?
Industrijska revolucija je obdobje svetovne zgodovine,
ko je zahodni svet
s tehnološkim napredkom sprožil proces,
ki je postavil temelje sodobnega sveta.
Nova tehnologija … –Oprostite.
Nismo govorili o Churchillu? –Saj res.
Posvetimo se temu. Churchill, vojna …
Druga svetovna? –Ne, prva.
Zato sem govoril o industrializaciji.
Churchill je bil minister … –Do konca se mu je utrgalo.
Malthe, imaš mogoče na urniku kak drug predmet?
Si oddal referat? –Ja.
Si zadovoljen? –Kar.
Grem. Ves teden imam nočno.
Anika? –Jutri se vidiva.
Anika?
Sem postal dolgočasen? –Kako to misliš?
Se ti zdim dolgočasen?
Misliš v primerjavi z včasih? –Ja.
Nisi več tak, kot si bil, ko sva se spoznala. –V redu.
Martin!
Povej … Tretje letnike poučuješ zgodovino, kajne? –Ja.
V e-učilnico so ti pisali. Radi bi govorili s tabo.
Imaš popoldne čas? –Ja, v redu. Lahko.
O čem pa? –Samo pogovori se z njimi.
Zdravo. Nisem vas pričakoval toliko.
Zbralo se nas je, kolikor je šlo tako na hitro.
No, tukaj sem.
Naši otroci bodo morda imeli izpit iz zgodovine.
O tem se moramo pogovoriti. –Seveda.
Pogoji za vpis na fakultete so precej strogi.
Zato ni najbolje, da bi se na izpit pripravljali z vami.
Malce podrobneje boste morali pojasniti.
Zoprno mi je, ampak …
Dvojka poslabša povprečje, sploh, ker pri nas zgodovina šteje dvojno.
Včasih se nam zdi, da se vam gladko pelje za vse.
Ni res.
Bolj težko se kaj naučite, če med poukom brskate po telefonu.
Mogoče bi morali …
Toda upošteval vas bom in se poskusil česa domisliti.
Ali vam bom priskrbel novega učitelja ali …
Še jaz bi nekaj pripomnila.
Vaša razlaga ustavne krize je bila totalno begajoča. Kajne?
Jonas, pospravi kolo, če si ga izposodiš.
Nisem bil jaz. Kasper je bil. –Kaj? Ključev se nisem dotaknil.
Kam pa greš? –Za Nikolajevih 40 let se dobimo. Nisem povedal? –Si.
V redu. Prav.
Ne bom dolgo. Z avtom bom šel. –Prav.
Anika, imaš trenutek … –Nehajta. Vzemita pico iz skrinje.
Se vidimo. Adijo, Martin!
Pa kaj? Bedarija.
Jaz grem, fanta.
Kam pa greš? –Na večerjo. Nikolaj ima rojstni dan. Nisem povedal?
Ne vem.
Ne bom dolgo.
Mami ima nočno. V zamrzovalniku imata pico.
Sta slišala? V zamrzovalniku imata pico.
Tommy? –Kaj je?
Greva? Sranje, nisem te še videl v obleki. Od kod ti?
Iz časov, ko sem bil še z Mette. –So nogavice tudi od takrat?
Kaj? Ah, ja. Saj ne bo nihče opazil.
Kako je kaj?
Mette. –Mette?
Ne vem. Joj, scat mora. Komaj še hodi.
Tako, Laban.
Takole.
Ja.
Daj, lulaj. Pomagati mu moram.
Tako, lulaj.
Fino, Laban.
Jaz vozim. Mineralno vodo bom. Brez limone. –Brez limone.
Ja, jutri imam delo.
Drugi bomo penino. –Krasno.
Ta šampanjec je letnik 2013. Izvolite, najprej natočim vam.
Odlikuje ga mineralna nota.
Zaprite oči, in videli boste francoska polja.
Mater, je dober. Poskusite ga. –Točeno pivo in penino.
S pivom še počakaj. –Kako si? 40 let si star!
Kako sem, vraga?
Nimam se kaj pritoževati.
Lepo ženo imam, bogato, živim pri morju.
Imava tri otroke, ki spijo pri naju.
Vsako noč naju poščijejo. Sploh ne spim več.
Ah, daj. –Res. –Pozabimo za hip na to. Čestitke in na zdravje!
Martin, super je. Škoda, da tako trezno razmišljaš. –Čin.
Kdo ve, kaj je trezno razmišljanje.
Nova teorija? Spet kakšne neumnosti?
Ni moja. –Povej.
Neki norveški filozof in psihiater, Finn Skarderud … –Traparija.
Njemu se zdi, da je pametno, če piješ. –Aja?
Če voziš? –Ne, na splošno.
Trdi, da imamo ob rojstvu v krvi pol promila alkohola premalo.
Meni se zdi zanimivo.
Da si bom predstavljal. Pol promila, praviš. Koliko je to?
Kozarec, dva vina. In vzdrževati bi moral to raven.
Potem bi moral ves čas piti? –Ja.
Trdi, da če imaš ves čas v krvi pol promila,
si bolj sproščen,
bolj zbran,
muzikaličen, odprt.
Na splošno pogumnejši.
Meni bi prav prišlo malo več samozavesti in živahnosti.
V redu fant si. –Vsem nam bi. Nimaš v šoli težav ravno s tem, Martin?
Kaj? –Težave z razredom. Peter je omenil …
Samo omenil sem, kaj je v šoli. –V redu.
Sicer se nočem vtikati … –Je že v redu.
Ne vem pa, kako je to dvoje povezano.
Mularija se mora naučiti obnašati. –Prav zares. Zbrcati jih je treba.
Točno. –Martin, ti si šef.
Zasuj jih z nalogo in referati!
Referati, bum, snov, bum! –Tako je.
Na koncu pa jih še naderi. To jim je všeč. –Kajne, Nikolaj?
Mislim, da ne gre za to. Nekaj večjega je.
Mislim, da so tvoje težave v razredu banalnejše.
Mislim, da ti manjka samozavesti.
In radosti. Mislim, da težava tiči v tem.
Smem zmotiti? Postregli bomo kaviar.
Nocoj vam bomo postregli s kaviarjem Baerii.
Iz severne Evrope, lokalna nemška proizvodnja.
Po navadi ga postrežemo z vodko. –Tudi danes ga boste. –Dobro.
Ta vodka bi izvabila nasmeh samemu carju.
Ruska vodka Imperia iz fermentiranega žita, ohlajena,
kar ji daje žameten in bogat okus.
To bo pa že več kot pol promila. Tommy? –Hvala.
Tako. –Vodko bom odnesel … –Ne, pustite jo. –Ja, prosim.
Čutita?
Dobro butne.
Kar vroče ti postane. Močna zadeva.
Martin, vsaj poskusi.
Rusijo so zgradili ljudje, ki pijejo vodko in vozijo.
Privošči si kaviar in vodko. Čez nekaj ur boš že lahko vozil.
To res ni nič takega. Čin!
To je res … Enkratno. –Prekleto dobra je.
Sem ti rekel. Ti in tvoje pivo.
Imam pač raje pivo. –Saj je samo …
Na vrsti je glavna jed. Bi vino za zraven?
Ja. Martinu prinesite kakšno res odlično vino.
V naši ponudbi je odprto vino, in sicer Jerome Chezaux,
Iz Burgundije. Letnik 2011.
Kot piše Robert Parker v svoji recenziji,
je v tem vinu strnjena duša Burgundije.
Hvala. Tamle še dotočite.
Je dobro? –Zelo.
Hvala.
Martin, kaj pa je? Kaj se dogaja?
Bolj malo.
Nič ne počnem, redko se s kom dobim.
Kako sta z Aniko?
Pogosto ima nočno.
Bolj malo se vidiva.
Kar v miru, Martin.
Ne vem, kako je prišlo do tega. Oprostite. –Nič hudega.
Si pomislil, da bi si našel drugo? –Nisem.
Mati mojih otrok je.
Negovala je mojega očeta.
Skupaj sva nameravala dočakati starost.
Ampak bomo videli.
Oprostite.
Ko sem pred 12 leti prišel na šolo,
si bil tik pred napredovanjem.
Vsi smo govorili o tebi.
Imel si disertacijo in zagotovljeno mesto profesorja.
Saj si zaprosil zanj? –Ne. Otroka sta bila majhna …
Vse to sem ti že povedal. –Res je.
Ko sem ga spoznal, je bil pravi mali pozer.
Naokrog je hodil v kavbojkah, frajer.
In plesal je. To mi ni bilo jasno. –Kaj pa si plesal? Balet?
Ne, jazz balet. –Jazz balet? Daj mir. –Ja.
Na jazz balet si hodil. In? –Eni pa hodijo na lončarstvo.
Noro dober je bil. Pravi profesionalec. Skoraj.
Veš, kaj, Martin? Čeden moški si.
In plesati znaš. Ni slabo. Nam pokažeš?
Nujno. –Noro je bilo, ko … –Daj, pokaži.
Daj, pokaži nam! –Eno stvar. Na tleh.
Joj, v križu me je zagrabilo. –Nehaj, no.
Daj, pokaži nam kaj. –Tommy, ti znaš vse.
Pokaži, no. –Kar ti daj. –No, prav.
Takole nekako je šlo … Gor, bum, presenečenje!
Hvala, hvala. –Na zdravje!
Hitra hoja. –Trapasto izgledata.
Ne dviguj nog. –Martin, noge dviguješ.
Brez teka! –Tečeš!
Ena noga mora biti ves čas na tleh. –Takole je treba.
Ena, dve, tri.
Si zmešan? Kaj je bilo pa to?
Naslednji! Pridi! –Dvakrat težji si od njega.
Naslednji! Pridi.
Ena, dve in tri.
Daj ga!
To! Pa smo ga!
Živjo. –Živjo.
Pozdravljeni.
Pregledal sem snov.
Slišite? Se lahko zberete? Dobro.
Pogledal sem, kje smo.
Obdelali smo zgodovinske izzive indru …
Indrus …
Intru …
Ki so bili posledica industrializacije.
Skupaj pojdimo skozi snov,
da bomo imeli pregled. Velja?
Martin!
Hvala za zadnjič. Kakšen večer!
Kaj počneš?
Ne morem za volan.
Pol promila si rekel?
Preskusil sem.
Živjo, srček. Martina peljem domov.
Ne more se peljati sam. –V trgovino bi moral.
Avto ima pri mehaniku, zato ga peljem jaz.
Rabimo mleko, vece papir, plenice in seno za zajca.
Prav. Poljubček. Čav, srček.
Pokliči fanta. –Umiri se.
Samo poskusil sem. –Za nekaj večjega gre. Pokliči Tommyja.
Oglasila se bova.
Ker se je Nikolaju zmešalo.
Ne! Ker je Martin junak,
ki se je odločil nekaj narediti iz sebe. –Prekinil je.
Kaj se dogaja?
Pomiri se. Samo par požirkov sem popil,
in nato opazoval, kaj se bo zgodilo.
Privoščimo si enega. –Ne. Kako je bilo pri pouku?
Imel sem nekaj verbalnih in motoričnih težav.
Lahko bi rekli,
da bomo v praksi preizkusili Skarderudovo teorijo.
Zbirali bomo dokaze. –Natanko tako.
Kaj pa, če ne bomo mogli govoriti? –Jaz sem lahko.
Ne bomo prvi, ki bomo čez dan kaj spili. –Res je.
Hemingway, na primer,
je pil samo do osmih zvečer, da je naslednji dan lahko pisal.
Pa je bil odličen pisatelj. Po njem bi se morali zgledovati.
Meni se zdi razburljivo.
Meni tudi.
O tem bomo napisali psihološki esej,
da ne bo navadna neumnost.
Dobro. –Kaj bomo napisali?
Preizkus hipoteze Finna Skarderuda, ki trdi,
da se človek rodi s pol promila alkohola premalo.
Kako jo bomo preverili?
Z vsakodnevnim uživanjem alkohola bomo vzdrževali pol promila,
z namenom zbiranja dokazov
psiholoških, verbalno-motoričnih in psiho-retoričnih učinkov
ter ugotavljanja povečanja socialnega in poklicnega uspeha.
Pijemo samo v delovnem času. –Prav.
Ne, res. –Tega se bomo držali. Kot Hemingway.
Ne pijemo po osmi in ob vikendih.
Otto, zaboga, no.
Prekleto, Otto.
Vidiš? Prekleto, no.
Povej, če moraš lulat, dovolj si star.
Mami, polulal sem se!
Ne zdaj! Zbudil jih boš.
Prej moraš povedati, ne potem. In ne vpij.
Če poveš potem … –Zakaj vpiješ? 20 minut sem spala!
Pomiri se. Pomiri se! –Že tri leta nisem spala celo noč!
Zelo mi je žal. –Kaj je to? –Lulanje.
Si se polulal? Ni lulal pred spanjem?
Kakšno vprašanje! –Zakaj? –Za nazaj je lahko biti pameten.
Pa sama poskrbi zanj. –Saj bom. Si v redu, mišek? Te zebe?
Nikolaj, zajtrk je na mizi. –Pridem! Kar začnite!
Nikolaj!
Malthe, pospravi telefon, razen če bi ga delil z vsemi.
Ne. –Prav, pospravi ga.
In zapri vrata.
Danes bomo naredili preizkus. Rad bi videl, kje smo. Tako.
Josephine. Saj si Josephine? Dobro.
Drugi pa poslušajte.
To, o čemer bom govoril, smo vzeli lani ali letos.
Josse, poslušaj.
Imamo volitve s tremi kandidati, koga boš volila? Mi slediš? –Ja.
Prvi kandidat je delno hrom zaradi otroške paralize.
Ima visok pritisk, je slabokrven in ima cel kup resnih bolezni.
Laže, če mu tako ustreza,
in se o politiki posvetuje z astrologi.
Vara ženo, je verižni kadilec in pretirava z martiniji.
Naslednji: je predebel, trikrat je že izgubil.
Boril se je z depresijo, preživel je dve srčni kapi.
Z njim je nemogoče delati in nonstop kadi cigare.
Pred spanjem popije neznanske količine
šampanjca, konjaka, viskija z dvema uspavalnima tabletama.
In še zadnji, tretji.
Je odlikovan vojni veteran,
spoštljivo ravna z ženskami, ima rad živali, ne kadi
in sem ter tja spije kakšno pivo.
Josse, koga bi volila?
Zadnjega. –Zadnjega? Tretjega. Prav.
Kaj pravite drugi? –Tretjega.
Ježeš. Pravkar ste izločili Franklina D. Roosevelta,
Winstona Churchilla in, hvalabogu, izvolili tega človeka.
Hitlerja!
Pomirite se. Res je smešno, ampak v tem se skriva sporočilo.
Ki ga boste, upam, nekoč razumeli.
Svet ni nikoli tak, kot pričakujete.
Veliko dela bomo imeli.
Pa poglejmo, ali nam bo uspelo. Jason, stran 83.
Stojte. Stojte!
Kot bi peli na božičnem žuru v svingerskem klubu.
Klara, resno.
Krasno poješ, a ni bistvo, da te slišim jaz.
Drug drugega morate poslušati. Vstanite.
Zaprite oči.
Poskusite biti
povsem mirni.
Trdno se ustopite
in …
Tako, zdaj pa odprite oči.
Dobro jutro.
Zdaj pa bomo peli z ušesi, srcem in dušo.
In za hip se primite za roke.
Naj skozi vas steče energija.
Tako. Začutite skupni utrip, jaz pa vam bom dal intonacijo.
In? –Nekaj je na tem.
Neverjetno je. Divje.
Ampak premišljeval sem, da se voha.
Kako to? –In kako to preprečiti, da bi bil učinek še tu.
Se me voha? –Ne, no. Ne pozabita si zapisovati.
Kaj pa Tommy? –Ne vem, kje je.
Nikolaj, kje je Tommy? –Male trenira.
Popijte kaj, nato pa nadaljujemo.
Očalar, ti starši spet niso dali vode s seboj?
Ne, moje ne moreš. Hjalte! Pridi sem. Daj očalarju požirek.
Zakaj mu ga ne daste vi?
Poslušaj. Če bi rad igral na tekmah,
boš dober tovariš in boš dal očalarju požirek vode.
Če že zapravljam čas z vami, me vsaj ubogajte.
Razkropite se! Preigravajte! Pazite drug na drugega!
So grozni do tebe, kaj?
Ostani pri meni, privošči si odmor.
Ja, dobro!
Podaj nazaj! Ja!
18.07, 18.08
Vino piješ? –Pa ga res.
Si do zdaj spala? –Ja.
Bosta fanta večerjala doma? –V bistvu ne vem.
Za vse štiri bom skuhal.
Ti s čim postrežem? S kavo? Vinom? Obojim?
Kavo, prosim. –Kavo.
Jonas je že skoraj tako velik kot jaz. –Res?
Toliko mu še manjka. Ne povej mu.
Kar sam naj ugotovi. Poznaš ga, nemogoč bo.
Kako pa je z jesenskimi počitnicami? –Kar doma bomo.
Tisti, ki nimamo načrtov. –Lahko bi šli na izlet s kanujem.
Kaj? –Slišala si. Kot včasih.
Ja, pred osmimi leti. –Predolgo že nismo šli.
Svež zrak bo fantoma dobro del in mogoče … Kaj je? –Nič.
Isto lahko vprašam. Kaj je s tabo?
Nič, samo na dopust bi šel.
Prav.
20.11
Pripravit se grem.
Je kdo tu? Hej.
Živjo, Tommy. –Živjo.
Glej, kaj sem našel. –Kaj, za vraga? –Pijača.
Od kod se je vzela? –Pojma nimam.
Nima veliko učiteljev ključa.
Ne.
Mogoče sem pozabil zakleniti. In zraven je bil časopis. –Pokaži.
Ja, prav imaš.
Nekdo se je zabaval. In poglej tja. Prisrčnica.
Mogens, si obvestil ravnateljico? –Ne še.
Nisi? –Ne, ne še.
In tu je še ena.
Je kdo opazil, da bi dijaki pili v šoli?
V času pouka.
V telovadnem kabinetu smo našli alkohol.
Ne? Ima morda kdo od vas težavo, za katero bi morala vedeti?
Uf. –Žal mi je glede kabineta. Nisem mislil, da kdo hodi tja.
Previdni moramo biti. –Ja.
Že dolgo se nisem tako dobro počutil.
Tudi ko sem trezen.
Nekaj je na tem. Kaj, če še povišamo odmerek?
Ne zdi se mi neumno.
Nihče ni ugotovil.
Že dolgo nisem s takim veseljem poučeval.
Gotovo se da doseči še več.
Hočeš reči, da ne bi bilo omejitve?
Gotovo se na isto količino ne odzovemo vsi enako.
Res ne. Drži.
Peter, obožuješ Klausa Heerfordta. –Ja.
Nadarjen pianist je bil. Zavrti ga.
Igral je lahko le na meji med treznostjo in pijanostjo.
Genialen je bil.
In ti bi nas rad spravil na raven Čajkovskega. –Ja.
Ne vem pa, ali bo enaka količina vplivala na vse enako.
Poskusimo, pa bomo videli. –Pomiri se.
Smo alkoholiki ali nismo? –Nismo. –Prav.
Mi se sami odločamo, kdaj bomo pili.
Alkoholik tega ne more. –Tako je.
Klaus Heerfordt z enim svojih pivskih bratcev.
Divje. No?
Kaj bomo napisali?
Drugi del. Individualni načrt.
Dnevni vnos alkohola
variira od posameznika do posameznika
z namenom doseganja optimalne delovne in socialne uspešnosti
in zbiranja dokazov
o psiholoških in psihoretoričnih učinkih.
Kdo bo prvi?
Pozdravljeni, dragi mladi prijatelji.
Želim vam srečno novo leto.
Živjo, Martin!
Martin, si v redu?
Grem jaz. Samo iz nosa krvavi.
Martin, na. –Krvavim? –Kompreso dobiš. Ja, krvaviš.
Takole.
Potisni tole v nos.
Fino. Tole pa vzemi s sabo.
Ne skrbite, v redu je.
Prav. Dobro.
Uganete, kaj imate skupnega s temi tremi gospodi?
Dekleta tudi? –Tudi.
Za tiste, ki ste 18 let prespali:
to je general Grant, to Hemingway, to Churchill. Kaj imate skupnega?
Vsi pijete kot žolne.
Vsak teden, vse leto. Zato vas bom nekaj vprašal.
Jason, fant od fare si.
Koliko na teden popiješ? –Ne vem.
Lahko mi poveš, nikomur te ne bom izdal.
Nacionalni odbor priporoča 14 enot za moške in 7 za ženske.
Jason, popiješ več ali manj?
Pijem ob četrtkih, petkih in sobotah.
In malo ob nedeljah. In ob sredah, če je tekma.
Koliko torej? –14 do 15 enot ob četrtkih, petkih in sobotah,
in 4 do 5 ob nedeljah in sredah. –Koliko to nanese na teden?
50 do 55 na dober teden.
Koliko si rekel? –50 do 55.
55. V redu. Caro? Kakšna so pravila jezerskega teka?
Si razumela vprašanje? –Ja.
Čim prej priteči okrog jezera in pri tem spiti gajbo piva.
In če bruhaš? –Skupinsko?
Obstaja pravilo za to? –Za skupinsko se odbije čas.
Za posamično pa ne. Dajmo, roke gor.
Koliko vas sodeluje?
Vsi.
Nihče ni opazil, prisežem.
To je zanimivo, ker govorimo o Churchillu.
Poleg tega, da je napisal 37 knjig v 58 zvezkih,
naslikal 500 slik, prejel Nobelovo nagrado za literaturo
in kot poveljnik zmagal v 2. svetovni vojni, je rekel:
Nikoli ne pijem pred zajtrkom.
Ko norite naokrog totalka nažgani,
bruhate po grmovju in ulicah,
niste sami, v dobri družbi ste.
Grant, Hemingway in stari Churchill
bi vas na teku okrog jezera namahali. Vprašanje pa je:
kaj bo na izpitu iz zgodovine?
Kateri od vas ga bo naredil, kateri ne?
Kdo si bo kot Hemingway odpihnil možgane,
kdo pa bo zmagal v vojni?
Dobro, dobro. Poslušajte.
Josse, pomagaj mi. Vse veš o izkrcanju.
Trije razlogi, zakaj je izkrcanje uspelo.
Tistega dne so se zavezniki izkrcali na francoski obali.
Kje? –V Normandiji. –Ja.
Se vidimo. Hvala vam.
Rezerviral sem izlet s kanujem.
Martin? Martin.
Koliko imaš v krvi? –Okrog enega promila.
Fantastično.
Ne:( Vzela izmeno. Nisem vedela, da misliš resno.
Zares?
Ne moreš zamenjati?
Se vidimo jutri.
Sigrid, navedek.
Upati si, pomeni, za hip izgubiti tla pod nogami.
Ne upati si, pomeni izgubiti sebe.
Ste pripravljeni? –Ja. –Vstanite!
Roko na srce.
Ti tudi, očalar. Naša dežela res lepa je,
mogočne bukve jo krasé,
obkroža jo morjé,
obkroža jo morjé. Tecite!
Hjalte! Hoj, fantje!
Delo imam. Dokončajte že. Hjalte! Dokončaj!
Prekleto!
Še enkrat.
Podaj Huxiju!
Dobro, Hjalte.
Poslušajte, fantje.
Hjalte, podaj Kasperju.
Tecite! Huxi, podaj Broru.
Zdaj pa podaj Očalarju!
Tako! Teci, Očalar!
Bravo, Očalar!
Tommy! Najboljši trener na svetu si!
Drseči start! To je dovoljeno!
Dovoljen je!
Je to dovoljeno? –Drseči start!
Obvladaš drseči start. –Tommy, sem!
Tu imaš! To!
Ko bi meni po travniku tekal trop otrok!
To bi mi bilo všeč.
Ampak kadar kakšno spoznaš, te zvije, vržeš se v pospravljanje.
Samo skuliraj se, jebela. –To mi ne bo prav nič pomagalo.
Dijake imaš. Vedno se te bodo spominjali.
Takoj, ko bodo šli s šole, bodo pozabili na nas.
Živjo, Sebastian.
Je vse v redu s tabo?
Ja, samo učil sem se.
Sicer ne učim psihologije, ampak vem, da nisi v redu.
Kaj je?
Ljubezenske težave? –Kaj?
Tudi jaz sem že imel strto srce. Usedi se.
Ampak vedi, tudi če ni … –Ni to.
Kaj pa? –Vse.
Šola, naloga, ocene.
Lani sem na izpitih zablokiral. –Že zdaj te skrbi?
Mora me, ne morem še enkrat ponavljati.
Pizda. Grozno je biti spet tu.
S prav dobrim uspehom bi lahko prišel na medicino.
Jaz pa bom imel srečo, če bom izdelal.
Si kdaj pomislil, da bi pred izpitom kaj spil? –Kaj?
Kozarček ali dva,
da se sprostiš in se ti razveže jezik.
Vem, da je slišati noro. Nikomur ne bom povedal.
Veslaj! Preblizu smo. –Daj, oči!
Prvi čoln ima težave! Nisva bila pripravljena.
Lepo je. –Tam je ravno.
Sva? Sva nasedla? –Samo malce postrani je.
Vama kaj neseva? –Ja. –Ne bodi važen.
Nesem vodo?
Sem noter jo daj. –Sem? –Ja.
Drugega partnerja hočem.
Oči, zakaj dobita z mami veliki šotor?
In zakaj je najin v gozdu, vajin pa gleda na jezero? –To!
Živi v Afriki? –Ne.
Živi v … –Jaz sem na vrsti. –Ne, nisi.
Ne morete me kar preskočiti. Žalosten bom. –Dolga noč bo.
Je morska krava? –Kaj?
Kaj? –Morska krava. –Najprej bolj splošna vprašanja.
Živi v švedskih gozdovih?
Živi v savani? –Ne.
Ne živi v savani.
Če ne živi ne v savani ne v švedskih gozdovih, je kukavica.
Kaj? Gogovica? –Kukavica.
Kukavica. –Vrsta ptice.
Je to? –Ne.
Začni bolj splošno! –Ne razumeš?
Razumem! Poslušajta! –Živi v vodi?
Vsakič, ko vprašam, je naslednjič ena možnost manj.
Ostane jih samo še 1.224.000.000. –Daj, no. –Losos.
Kaj se dogaja? Kaj se dogaja?
Jokaš? –Ja. –Zakaj?
Pogrešala sem te.
Tudi jaz sem tebe.
Pogrešala sem naju.
Že dolgo.
Mogoče že predolgo.
Kaj imaš za nas? Bomo najprej kaj spili?
Govoril sem z uglednim psihologom
o poglavju, ki ga je naslovil "Škodljivo uživanje alkohola."
Daljše redno uživanje. –Hočeš, da nehamo? –Ne.
Celoten spekter alkohola bi morali preskusiti,
če hočemo napisati referat. Skarderud govori o t. i. vžigu.
O trenutku, ko po 7 do 10 enotah
ali postanete zaspani in greste domov
ali pa se vam razveže jezik. Več, ko spijete, bolj se vam pije.
Ves čas bi samo pili.
Rad bi, da pijemo do točke "vžiga"
in še dlje.
Govorim o katarzi.
O popolni pozabi. –Jaz se bom tu ustavil, fantje. –Res?
Čas je, da se vrnem k družini. –Ampak … –Jaz sem za.
Kaj počnete? –Pogovarjamo se.
Ste pijani? –Ne.
Res ne? –Ne. Kaj je? –Na kapoeiro gremo.
Prav. –Potem gremo pa še k očetu, ko se boste vi tu afnali.
Jutri ne pozabi po svežo polenovko. –Ja. –Svežo polenovko.
Velja, svežo polenovko. Adijo, otroka. –Uživajte!
Svežo polenovko. –Svežo polenovko.
Prideš, Tommy? –Ja.
Imamo vse? –Ja, vse je tu. –Pijačo? –Tu je.
Začeli bomo s tem. –Kaj je to? –Grenčica.
Brezalkoholna? –Alkoholna. Pet, šest, sedem, osem.
Štiri kocke sladkorja. –Prav. –Tu so.
Stri jih. Še led rabimo. Štiri …
To je pa res dodelano. –Ni. –Ni?
Potem je pa vseeno, če pijemo čisti alkohol. –Kaj je to? –Sazerac.
5 cl bourbona, 1 cl absinta.
Izumili so ga džezisti v New Orleansu,
da je izgledal vodeno, v resnici pa je močan ko …
Mislim … –Zakaj vrtiš kozarec?
Da ga oblijem z absintom. Nato dodam tole.
Zdaj pa še pika na i. Daj mi pomarančo. –Pomaranča.
Odrežeš rezino.
Lupina vsebuje eterično olje.
Ne rabim ga. –Kar lepo natri rob.
Povohaj. –Ta bo moj. Je že? –Ne, ne.
Počakaj na nas. –Prav. –Čin.
Si nor, človek?
Kaj bomo napisali?
Tretji del.
Maksimalni delež alkohola v krvi.
Maksimalni delež.
Uživanje alkohola z namenom doseči maksimalno raven.
S poudarkom na opazovanju
osvobajajočih psiholoških učinkov.
Raziskava je izpeljana tako,
da je negativni vpliv okolice čim manjši.
Tu je nova runda. Martin, res ne bi? –Domov grem. –Res ne bi?
Tu imaš.
Se vidimo. –Ja. –Čin.
Matervola. Nisem še pil česa takega.
Noro.
Porkaš. –Mater, je močen. –Ampak okusen.
Si prepričan, Martin?
Ja, ja.
Madona!
Kaj je to? –Čin. –Čin.
O, sranje.
Kako je kaj s plesom? –Za en klinc. –Martin!
Tako.
Super. Čin!
Ja!
Tako je treba.
Še dlje moramo!
Martin.
Kje imate svežo polenovko?
Sveže nam je zmajkalo, samo zmrznjeno imamo.
Zakaj nimate sveže polenovke?
Vsi meseci z R-jem so meseci za polenovko.
Že mogoče … Hej!
Poslušajte.
Enkrat sem ujel polenovko z golimi rokami. Kar prijel sem jo.
Bilo je kot …
A, tukaj je. –Kaj počneš? –Rake lovim.
Uporabil jo bom za polenovko.
Držati se moramo pravil.
Oblecimo rešilne jopiče.
Kako, da ne znaš plavati? Telovadbo učiš. –Ja, jo.
Pustite polenovko. Gremo v mesto! –Prav.
Pridite! –Že grem!
Peter! –Ne že spet, no.
Tiho bodi.
Gremo. –Se vidimo v mestu.
Jesti moramo.
Tisoč kron za ribe s krompirčkom. –Ne strežemo hrane. –2000, 3000.
Vzemi denar. Nehaj. –Ga bom pa pojedel.
Marička, no. Nehaj.
Karen, daj mi 4747. –To je božično pivo.
4747! –Zadnja runda! Zadnja runda!
Dovolj piva si spil, srček. Lahko noč in dobro spi.
Spravi se dol! Hej!
Rad bi pokazal, kako pleše jazz balet.
Pridete?
Gresta?
Hudiča, Nikolaj! Poscal si se! –Kaj? –Fuj!
Mami, kaj se dogaja?
Oči se je polulal v posteljo. Pridi, srček.
Groza, koliko si pa spil? –Pomiri se. Sem bil gotovo …
Tudi Otto polula mene.
Si pa res … Pridita, gremo gledat televizijo.
Moramo že vstati? Zdaj?
Kaj počneš? –Preverjam, ali lahko vozim.
Prosim? To je elektronska varuška.
Pomiri se. –Pomagaj mi vstati. –Kaj še!
No, no. –Daj, no. –Ne morem ti več zaupati otrok.
No, no, srček.
Kar sam se znajdi. Z otroki grem k sestri.
Nikolaj, razumeš, kaj ti govorim?
Me slišiš? Naš sosed. –Krvavi.
Pojdi noter. –Pokliči Kenyo. Dvigniva ga.
Vstani.
Ne morem.
Vstani. –Na noge.
Jaz ga bom prevzel. –Kenya.
Živjo, Jonas. –To ni naša hiša. Pridi, greva domov.
Počakaj. –Lepo počasi.
Otrokoma moraš pojasniti, kaj se je zgodilo.
Prav.
Včeraj sem se ga malo napil.
Ampak že nekaj časa si bil ves čas pijan, kajne?
Ja. –Mislim, da že vsi vejo.
Prosim, pojdita v sobo. –Ravno usedli smo se. –Takoj.
Kaj se dogaja?
Ne prepoznam te več.
Tudi jaz te že dolgo ne prepoznam več.
Ne pogovarjava se več.
10 minut na počitnicah, potem pa te spet ni.
To praviš ti. –Ja, jaz.
Že leta se zapiraš pred mano.
Že prav. –Briga me, če se nalivaš s prijatelji.
Ne gre za to.
Tako ali tako vsi pijejo kot nori.
Težava je v tem, da si ves čas odsoten. Neviden si!
In če se zabavaš, se s kom drugim, ne z mano.
Se tudi ti zabavaš s kom drugim?
Se ti tudi zabavaš s kom drugim, ne z mano?
Nisem mogla …
Nisem mogla sedeti tu in čakati nate.
Ni me treba čakati doma. Pojdi. –Ne.
Poberi se.
Poberi se, hudiča!
Kaj mi govoriš? Kaj mi govoriš?
Nikomur ni treba čakati name.
Nikomur ni treba čakati name!
Tommy!
Preizkus Skarderudove teorije, ki predpostavlja,
da se človek rodi s pol promila alkohola premalo, se tu konča …
Zaradi hudih, negativnih družbenih posledic
in strahu
pred alkoholizmom.
Razlogi za ta izredni sestanek so precej neprijetni.
Upam, da ste preživeli lepe božične praznike.
Prejela sem več obvestil, da eden ali več učiteljev že dlje
uživa alkohol v šoli. V času pouka.
Do zdaj sem mislila, da gre za izmišljotine, ampak …
Prihajam. Pripravljeni, tri, štiri …
Tommy.
Tommy, kaj se dogaja? –Samo utrujen sem.
Mogoče bi morali … –Sem bom sedel.
Dandanes je preveč dijakov, fantov,
ki se mučijo …
Nadaljujte. Se opravičujem.
Tommy.
Laban.
Vidiš, kdo se je oglasil?
Marička, no. Objemi me vendar, prijatelj.
Kaj? Si pospravil?
Ja. V hladilniku imaš testenine.
Bi se mi pridružil? Samo …
Samo mizo pripravim.
Tudi hladno pivo imam. –Tommy.
Ja? –Raje pusti pivo. –Prav imaš.
Kakšno štalo sem naredil v šoli. Ne bo se ponovilo.
Bil sem čisto v drugem vesolju,
a je bilo zabavno.
Dobro mi je delo.
Bil sem ves razvnet in obenem miren.
Kako je hrbet? –Enako.
Saj bo bolje. Kmalu boš takole poplesaval.
Tommy, umiri se.
Prav imaš. Umiriti se moram.
Ampak Martin …
Ni ti treba hoditi sem. Raje bi videl, če ne.
Vse imam pod kontrolo. Obljubim, da bom poklical v šolo. –Prav.
Velja. Se slišiva, prav?
Kaj je?
Počenega groša ni vredno. –Kaj hočeš reči?
Nočeš tega.
Navijam zate.
In za Aniko.
Martin in Anika.
Od nekdaj sta skupaj.
Vem, da jo ljubiš.
Glavo pokonci.
Obljubiš? Takega se te spominjam.
Zate ni ovir.
Prav. Hvala.
Ampak vseeno kaj pokliči, prav?
Torej …
Bi kaj popila?
Zdravo. –Zdravo. –Bi kaj pojedli?
Jaz bi kozarec belega vina, prosim.
Odprto? –Hladno, prosim.
Nisem lačna.
Kasperju je prav, da ima dve praznovanji. –Dobro.
Enega pri meni, enega pri tebi.
Tako da lahko ti povabiš svojo mamo. –Prav.
Saj je to namen tega srečanja? –Ja.
Hotel pa sem tudi …
Dobro. V redu. Prav.
Pogrešam te.
Rad bi … –Kozarec belega vina. –Hvala.
Rad bi se opravičil. –Prosim te.
Že dolgo nisem bil čisto pravi.
Ko te takole gledam, pomislim,
koliko let sem zapravil zaradi tega. Zato oprosti.
Rekla si, da sem te odrival.
Če je to res … –Ne morem.
To je največja neumnost, kar sem jih kdaj naredil. –Ne morem.
Mislila sem, da se bova pogovarjala o praznovanju. –Že, ampak …
Prav.
Pogovarjajva se o praznovanju, če ne, grem. –Prav.
Prav. Lahko samo povem, da si želim, da bi bila še skupaj?
Da bi skupaj živela naprej. Še je mogoče. –Prepozno je.
Prepozno? –Prepozno.
Kaj?
Saj nisva stara sto let. Jaz sem tu.
Ti si tu, tako lepa.
Ni prepozno. Še veliko let imava.
Anika.
Ljubim te.
Oprosti. –Ljubiš me?
Ne morem.
V redu.
Žal mi je.
V redu.
Anika.
Iti moram. –Ostani.
Ne moreš še malo ostati?
Lahko dobim plašč?
Dobro jutro. –Dobro jutro.
Imeli boste izpit iz zgodovine.
Ne morem vam dati nič več,
ampak saj smo … Kar nekaj smo predelali.
Kako kar nekaj?
Zakaj? –Nismo predelali vsega?
Ja. Seveda.
Prestavili ste v višjo prestavo.
Lahko bi rekli.
Dobro smo pripravljeni.
Hvala, Malthe.
Me veseli.
Dobro se učite.
In veliko sreče na izpitu.
Sebastian, na vrsti si.
Izberi številko.
Katero številko imaš? –Tri.
Sebastian, nisi vzel teme. Kierkegaarda imaš. –Ne morem.
Seveda lahko. –Ne, ne morem.
Seveda lahko. Super ti bo šlo.
Se kaj spomniš? –Prav ničesar.
Zmrznil si.
Tole spij. –Mislil sem, da ste nehali.
Samo en požirek. Toda nikar se ne navadi.
Še enega, daj.
Daj še meni.
Prekleto. Višja sila.
Kierkegaard pravi, da je človek
sinteza duha in telesa.
Sebastian, spij požirek vode.
Toliko, da se zbereš.
Pojem tesnobe, kajne?
Kierkegaardovo pojmovanje tesnobe
nam kaže,
kako se človek spopada s pojmom neuspeha.
In še pomembneje … –Z neuspehom.
Sprijazniti se moraš s tem, da si zmotljiv,
da zmoreš ljubiti druge in življenje.
Znaš povedati primer?
Ja, jaz sem doživel neuspeh.
Pridi, Laban.
Prav dobro.
Bravo, Sebastian.
Čestitam. Zdaj pa hitro na žur.
Živjo, Martin. –Živjo, Peter.
Pridi. Krsto nosiva. –Ja.
Naša dežela res lepa je,
zelene bukve jo krasé,
obkroža jo morjé.
Obkroža jo morjé!
Griči in doline valové,
iz pradavnine ime naše domovine Danska je,
Freja v njej domuje.
Na Tommyja.
Kaj bi naredil Tommy?
Živjo. Samo do Kasperja stopim.
Zdravo. Mizo za tri.
Bi najprej naročili pijačo? –Torej …
S pijačo …
Prinesi mi Juvé y Camps.
Kako si kaj ti? –Veliko mislim nanj.
Kako pa je kaj na domači fronti?
Se je prah polegel?
Mislim, da. Drugače sva povezana.
Res? So se otroci odselili? –Ne. –Ali pa že prespijo noč?
Bolje je, ker ne močim več postelje.
Malenkosti naredijo razliko.
Kajne? Modra misel.
Kar dobro nama gre.
Celo Amalia je priznala, da sva napredovala.
Tudi jaz pogrešam tebe.
Jaz bom še rakce. –Zakaj imajo ikre? Nihče jih ne mara.
Po treh zmenkih se šopiriš kot pav.
Si slišal? Žensko ima. –Katero? –Z božične zabave?
Zanimali so jo cerkveni modusi.
Odpeljal sem jo v delavnico, jo vpel v primež
in zapela je visoki C.
Ti pokvarjenec.
Katera je? –Mala, ki nadomešča lončarstvo.
Prikupna je. –Lončarstvo? Učiteljica likovnega pouka je!
Res. Zakaj ji praviš mala? –Majhna je.
Zelo …
Maturanti prihajajo. –Res je! Naši maturanti so tu!
Mislim, da Tommy navija za naju.
Jaz tudi …
Kaj počnete?
Si videl, kako so me metali v zrak? –Ja. –V zrak so me metali.
Pij, pij, pij …
Martin!
Zdaj je pravi čas. Zaplešimo. Pridi.
Pridi! Pokaživa jim, kako smo plesali včasih. Kako že gre?
Za Ido
Igrali so
Prevod - RETAiL Priredil metalcamp
Tehnična obdelava metalcamp (DrSi)