Bortenfor ideer om rett og galt fins det et felt.
Jeg møter deg der - Rumi (1207-1273)
Mamma?
Takk.
Hjelp meg å sette meg opp.
Jeg har ikke mye tid igjen.
Jeg må vite at du klarer deg.
- Vi klarer oss. - Hent kartet.
Jeg vet at vi gar gått gjennom det, men bare en gang til for min skyld.
Vis meg veien.
Og hvorfor den veien?
Jeg skal holde meg så nær vannet som mulig. Vannet holder meg trygg.
- Og dette? - Dårlig.
- Hvorfor det? - Vinden gjemmer seg i byene.
- Og hvor mer? - Åpne områder uten vann.
- Og her? - Må jeg være forsiktig.
- Se, høre og bruke skanneren. - Og?
Vær aldri ute i det åpne om natten. Ikke engang nær vann.
- Lover du? - Ja.
Kom her.
Jeg ønsker at vi hadde kunnet dra dit sammen.
Jeg også.
Hvis jeg bare hadde visst hva de gjorde mot meg...
Mamma? Mamma?
- Hvem er du? - Sira. Hvem er du?
Jeg heter Lily.
- Hva gjør du her? - Jeg var med noen da vinden kom.
- Vi flyktet og jeg kom bort. - Jeg så en mann i går kveld.
Han flyktet fra vinden. Var han med deg?
Jeg vet ikke.
- Ok... Jeg må gå nå. - Hvor skal du?
Til stedet der ønsker oppfylles.
Får jeg bli med?
Ok.
- Vær stille til vi kommer til vann. - Jeg vet det.
- Hva er det? - Den oppdager vinden.
- Og når den tar mennesker? - Ja.
- Hvor fikk du den fra? - Mor ga meg den.
Var han med dere?
Jeg vet ikke hvem det er.
- Kan vi prate nå? - Ja, men...
- ...stille. - Så hvor ligger stedet?
- Her. Og vi er her. - Så langt bort.
- Ja. - Får man ønske seg hva som helst der?
- Japp. - Hvordan vet du det?
- Mor sa det. - Er hun her?
Nei. Hun... døde.
Skal du ønske at hun blir levende igjen?
- Hvor mange ønsker får man? Bare ett? - Jeg vet ikke.
Ok...
Vi kan ikke gå gjennom her. Vi må gå tilbake og rundt.
Sira, skanneren din.
Hvordan klarte han det?
Jeg vet ikke.
- Han må ha en spesiell kraft. - Jeg vet ikke.
- Tror du at de kan hjelpe oss? - Nei, Lily.
Det begynner å bli sent. Vi får overnatte her i kveld.
Vi kan ikke bli her.
Gi meg veskene deres.
Tøm lommene.
- Tøm lommene. - Jeg har ikke noe.
Du, gutt. Kom med meg.
- Hva slags sted er dette? - Et tilfluktssted.
- Tilfluktssted? - Et sikkert sted.
Vent!
Jeg kommer tilbake senere. Det vil leges.
Vil det?
En liten pris å betale for beskyttelsen han gir oss.
Vi blir vant til det.
Sett deg.
Hva er dette?
Den sterke, stille typen?
Man bruker den for å avlede vinden.
- Hvordan? Vis meg. - Du vet det jo.
- Du brukte den på enga. - Det stemmer ikke helt.
Du er ikke den første som har en sånn. Eieren av denne må ha gjort noe -
- for jeg kan ikke få den i gang og teste den, og ja...
- Du vet nok resten. - Så du lot som?
Ja.
- Det var vannet. - Smart gutt!
Ja.
Jeg vet at du kjenner til påvirkningen vassdrag har på vinden.
Jeg kan se det på kartet ditt, men det du ikke vet -
- er at om man konfigurerer rett mengde vann i rett geometriske mønster -
- har det en lignende effekt.
Ja, jeg er enig. Jeg forstår det heller ikke.
Synd at oppfinneren ikke lever mer.
Kartet ditt...
Jeg kjenner til området.
Det er ikke noe der.
Jeg vil spørre deg en gang til. Hvordan får du den til å avlede vinden?
Du vet at jeg kan slå det ut av deg, men kvinnene vil ikke like det.
I motsetning til hva du tror, så har de grenser.
Ok.
Hvis du ikke viser meg, så kanskje din lille venn gjør det.
- Hun vet ingenting. - Vi får se.
Jenna!
- Forbered jenta for en prøve. - Ja.
Min kjære. Vår lille venn vil ikke samarbeide.
Jeg håper at dette kan få ham på andre tanker.
Ålreit.
Det jeg vil at du skal gjøre...
...er å gå fram til det flagget.
Av sted med deg.
Jeg vil ikke.
- Bli her. - Jeg vil ikke.
- Vil du se vennen din skadet? - Nei.
Da blir du her.
- Hvorfor gjør vi dette? - For å forsikre oss om å overleve.
- Men det er feil. - Vi er bortenfor rett og galt...
...i denne nye verdenen.
Stiller spørsmål ved du meg igjen, så lider du samme skjebne.
- Er det forstått? - Ja.
Bra.
Så... dette er det som skjer med de som ikke samarbeider.
Ålreit. Sett i gang.
Jeg hadde rett.
Alt dette hadde kunnet vært unngått om du bare hadde hjulpet til.
- Ta dem tilbake. - Og høyttaler-apparatet?
Ja, hent det.
Nei, jeg gjør det.
Jeg ville ikke vært noen særlig beskytter om du fikk gjøre det, hva?
Så lenge de tror at han beskytter dem, blir de aldri fri.
Det er vannet som stopper vinden.
Det er kreftene hans. Kraften han har inni seg, samme som du.
Den hjelper meg bare å kontrollere den. Ikke noe annet.
Den han har er ødelagt.
- Tenk om du tar feil. - Det gjør jeg ikke.
Slå den av. Slå den av!
Sira, får jeg prate alene med Lily?
Ok.
Jeg er lei for det som skjedde.
Hadde vi kjent til sannheten, hadde han ikke fått gjøre det han gjorde.
Jeg har pratet med Sira. Og jeg forstår hvorfor han må dra.
Men du kan bli her... hos oss.
- Jeg blir med Sira. - Hvorfor?
- Hva fins der ute? - Et sted der ønsker oppfylles.
- Og hva skal du gjøre når du kommer dit? - Ønske at pappa kommer tilbake.
Har du fortalt Sira det?
- Hvorfor ikke? - Han vil ha tilbake moren sin...
...og man får bare ønske seg én ting.
Hvordan vet du at det bare er ett ønske?
Det gjør jeg ikke.
Det er en lang reise for å finne det ut.
Det er ok. Det har alt vært en lang reise.
Håper at begge deres ønsker oppfylles.
- Hva sa hun? - Hun vil at jeg blir.
- Vil du bli? - Nei.
Vil du at jeg blir?
Vel... Det er en lang reise, Lily. Og det som har hendt hittil...
Jeg bryr meg ikke. Jeg vet at du beskytter meg.
- Ja, men hva om jeg ikke kan det? - Det vet jeg at du kan.
Farvel... og takk.
Hvorfor jager ikke vinden hestene?
Jeg vet ikke. Den bryr seg ikke om dyrene.
Hva er det?
Ingenting.
Hvordan Søren gjorde du det?
Still dere bak meg! Fort!
- Jeg skal ikke skade dere. - Sira?
Det begynner å bli sent. Vi må gå inn.
Han har rett.
- Vet du noe sted? - Det fins et hus...
...rett bak trærne.
Ok.
- Bli her, så sjekker jeg oppe. - Jeg tror ikke at du trenger den.
Det er trygt. Så vil dere gjøre dere klar for natten?
- Hva er det? - En bok med rim.
Brisen ved daggry har hemmeligheter å fortelle. Ikke sovne igjen.
Du må spørre det du virkelig vil. Ikke sovne igjen.
Folk går fram og tilbake forbi døren der to verdener møtes.
Døren er rund og åpen. Ikke sovne igjen.
Hvem er Rumi?
- Han var poet. - Lever han ennå?
Nei. Han døde for lenge siden.
Ok... Håper at dere liker bønner.
Det kunne vært verre.
Så hva er historien din?
- Det er ok... - Nei, det er ikke deg.
Jeg har ikke hatt mange samtaler de siste tre månedene.
Jeg tilhører den britiske hæren. Stasjonert i Limster.
Jeg var på permisjon. Jeg hadde akkurat giftet meg.
Så fikk jeg en hasteinnkalling til basen.
Da jeg kom dit, hadde det skjedd og ingen var igjen.
De siste tre månedene har jeg tatt meg tilbake hit for... å finne kona mi.
Så så jeg barna og her er vi.
- Fant du kona di? - Nei...
Jeg beklager.
- Og du? - Jeg underviser.
Underviste, elektromagnetisme på en universitet ikke langt herfra.
Vi kontrollerte kollisjonsdata på rutine fra CERN.
Ikke noe spesielt. Vanlige nattskift for meg som ikke har et sosialt liv.
Jeg gikk på toalettet og da jeg kom tilbake hadde alle forsvunnet -
- og alt utstyr var dødt. Eneste ledetråden var en skriver som viste -
- et stort hopp før alt stoppet.
- Hva er dette? - Det runde er lyden fra toppen.
- Så dette er fra CERN? - Ja. Noe skjedde der...
...og nå er de fleste av oss døde. Samtidig har noe annet kommet hit -
- som er fast bestemt på å gjøre slutt på resten av oss.
Hva det enn er, så trekkes det til kunstige lyder -
- og derfor gikk byene under først.
Når du sier "det", snakker du om vinden?
Ja.
Da han så vinden, ble han redd. Han ropte: "Herre, redd meg".
- Fra bibelen? - Ja.
- Tror du det er guds verk? - Kanskje. Ærlig talt vet jeg ikke.
Hvis du er kristen, så burde du vel være pasifist?
- Du skal ikke drepe og sånt. - Ja. Dette gjør det komplisert.
Det er ganske enkelt nå. Det fins ingen igjen.
- Hvordan klarte du deg levende derfra? - Den natten tok jeg en kald dusj...
...for å våkne opp. Vannet i rørene omkring meg avviste den.
Er det ikke bare store vassdrag som avleder vinden?
Mindre geometriske ansamlinger funker iblant, iblant ikke.
Som regnet. Det gjør ikke mye bortsett fra å sinke den. Det er underlig.
- Men det er fremst vann, hva? - Jeg lager ikke reglene.
Jeg var på vei til en gammel professors sted da jeg havnet i knipe.
- Hva fins hos professoren din? - Utstyr som fremdeles virker.
Alt som kjørte under hendelsen er permanent ødelagt.
- Noen teorier? - Teorier? Jo da.
En måte å bevise dem på? Nei.
- Til nå. - Gutten?
Du så hvordan han brukte skanneren og virkningen den hadde på vinden.
- Han stoppet den. - Hvis vi kan kopiere det...
...kan vi beskytte oss selv mens vi løser det og kanskje snur alt.
Gutten har... Jeg ville si at det har militære kvaliteter.
Men jeg har aldri sett maken.
Vi burde hente ham.
Sira?
Skanneren du brukte der ute. Hvor fikk du den fra?
- Mor ga meg den. - Og hvor fikk hun den fra?
Jeg vet ikke.
Får jeg se på den?
- Hva gjorde moren din? - Hun jobbet for staten.
- Hva gjorde hun for dem? - Jeg vet ikke riktig.
- Hun ville ikke prate om jobben sin. - Hvor er hun nå?
Død.
Jeg beklager.
Hvordan snudde du vinden?
Vel... I tanken gjør jeg de blå og grønne linjene like de røde.
Og da stopper vinden bare.
Viste moren din hvordan man gjør?
Ja.
- Men hvordan visste hun det? - Jeg er ikke sikker.
Ok...
Får jeg spørre hvor dere skulle?
- Til stedet der ønsker oppfylles. - Ønsker?
Og hva skjer der?
Man ønsker noe.
- Og det oppfylles? - Ja.
- Hvor ligger dette stedet? - Jeg skal vise dere.
- Sira. - Det er ok. Dere kan stole på oss.
Vi er her... og her ligger det.
- Laget du dette? - Nei, moren min.
Hvordan kunne moren din vite hvor det lå?
- Jeg vet ikke. - Takk, Sira.
Mor ba meg holde meg unna folk i uniformer. Særlig soldater.
Vel... Moren din ga deg et godt råd, Sira.
Har du drept noen?
Ja, det har jeg.
Hvorfor det?
Jeg vet ikke.
Dere to må være trette. Dere burde hvile.
Så hva tenker du?
Det er noe i det gutten sier.
Stedet de skal til... Jeg har hørt om lignende steder der ønsker oppfylles.
Ønsker?
- Tror du på det? - Verden er snudd på hodet.
Jeg har ingen rasjonell grunn til å benekte det. Alt jeg vet...
...er at han tror på det. Han har vist en kraft vi trenger for å overleve.
- Jeg sverget at jeg skulle beskytte ham. - Du snakker som en sann soldat.
Nei, det er ikke sant.
Han er bare en liten gutt.
Og han kan bli utnyttet. Han er verdifull, ikke bare for oss.
Hvor skulle du ta ham? Til en hærbase?
- Det fins ingen igjen. - Jeg vet ikke, Jesse.
Disse skannerne, tenk på det... Fins det én, må det finnes flere.
Han kan kanskje lære oss å bruke dem for å beskytte oss selv... og andre.
- Så du er nysgjerrig på dette stedet? - Ja, jeg prøver bare å forstå alt.
Hva om moren hans hans har rett om stedet som oppfyller ønsker?
Da hadde noen alt ønsket at vinden skulle slutte å gjøre det den gjør.
Jeg vet ikke, men det kan være verdt en reise for å finne det ut.
Om du ikke har noe bedre fore.
Tror du at de blir med oss?
Jeg vet ikke.
Tror du at de har ønsker som de vil oppfylle?
Vel... trolig.
Hva om de bare vil bli med fordi du er spesiell?
Jeg vet ikke, Lily.
- Ålreit. God natt. - God natt, Lily.
Tror du på gutten?
Aldri trodd på eventyr. Som jeg ser det er stedet ytterligere en abnormalitet...
- ...og en jeg kan lære av. - Hvordan det? Vi har ikke utstyr.
Professorens sted er ikke langt unna. Jeg håper han har det jeg trenger.
Du så også stedene på kartet. Det er innland.
Ingen store vassdrag som betyr at vi ikke kan beskytte oss.
Om mine undersøkelser mine stemmer så har veien fra basen hit heller ikke -
- særlig mye vann, så hvordan klarte du deg?
Trening. Jeg er trent til å være stille og tilpasse meg miljøet.
Jeg lærte å kjenne når vinden nærmet seg.
Forandret lufttrykk. Lyder i bakgrunnen.
Men den overrasket meg noen ganger.
Jeg brukte geværet for å overraske den. Lyden lokket til seg vinden -
- og da kunne jeg unnslippe.
Så det var det du gjorde der ute... på enga.
- Takk. - Ingen årsak. Vinden kom nær deg.
- Det var ganske smart. - Kanskje det.
Til jeg prøvde å slippe fra den i Jeepen, det ikke gikk så bra.
- Men du er her, så... - Så vidt.
- Og du? Hvordan klarte du deg så lenge? - Ren flaks, for det meste.
Som nettopp forsvant før gutten inngrep. Vi burde være trygge med dere to.
Ok, Jesse.
Ok, du kan regne med meg.
Da var det avgjort. Vi drar tidlig til professorens sted -
- og henter det vi trenger.
Den forsvinner.
Ok.
- Hvordan har de det? - Bra.
Bra, bra...
- Du burde hvile. - Ja... det skal jeg.
Du også.
Jay og jeg hadde en lang prat i går og vi vil gjerne bli med dere.
Ok.
- Lily? - Hvis det er greit for Sira så.
- Men vi må ta en omvei. - Hvor lang?
Jeg kan vise deg på kartet.
- Nei, det er for nær byen. - Og? Byene er døde.
Vinden gjemmer seg i byene. Det er der den sover.
Vi har deg og skanneren din og er ekstra forsiktige.
Nei. Skanneren kan ikke oppdage vinden om den sover. Bare om den er våken.
Sira, hør her. Vi forstår hvorfor du er redd for byen og du har rett.
Det er veldig farlig, men jeg kan høre vinden og lede oss bort fra den.
Hvorfor må dere dit?
Med rett utstyr...
...så kan vi finne ut hvordan du gjør det du gjør og skape en maskin for det.
Og gjøre det for oss alle.
- Jeg antar det. - Ok, vi drar dit...
- ...og henter utstyret. - Nei!
- Hvorfor ikke? - Jeg sa jo det. Det er for farlig.
Men Jay hjelper oss, og du kan beskytte oss.
- Ikke i byen, Lily. - Men jeg blir med.
Greit.
Sira?
Sira, du må tenke på oss alle fra og med nå.
Sira?
Hva nå?
Jessie? Jessie?
Hva tenker du? Vi kan ikke bare forlate ham.
Det er han som forlater oss. Det må være hans valg.
Nei, vi må være voksne.
- Der er det. - Bor han der?
- Ja. - Stort sted.
Har du et problem med det?
Kom.
- Hva er det? - Jeg går ikke inn dit.
- Ikke jeg heller. - Klarer dere dere her ute?
Ok.
Hva nå?
Vi venter utenfor.
Marcus?
Er det ham...
...der nede?
Marcus... din idiot!
Jeg er lei for det.
Skannere.
De virker.
Så hva er alt dette?
Partikkelkvantefysikk. Mye av analysen hans var data fra CERN, men...
...det meste forstår jeg meg ikke på.
- Er det der mammaen din? - Ja.
Så pen hun er.
- Hun ser trist ut. - Hun ville ikke forlate meg alene.
Du er ikke alene.
- Og moren din? - Hun døde da jeg var liten.
Pappa tok seg av meg. Men jeg vet ikke hvor han er nå.
- Har du noe bilde? - Nei.
Kom an.
Den virker.
Slå den av nå! Vi stikker herfra.
Ikke uten denne.
Løp!
Sira!
Vi burde ikke ha kommet hit.
Jeg går og prater med ham.
Sira?
Jeg er lei for det.
Beklaget at vi gjorde dette mot deg.
Og jeg ønsker virkelig at hun var her.
Du er en modig gutt.
Jeg er glad du er med oss.
Hvil litt.
Var det verdt det?
Det er urettferdig.
Unnskyld.
Jeg tror at vi kan kopiere det han gjør.
Jeg må justere den så vinden avledes i stedet for å lokkes hit.
Ja...
- Jeg gjør det neste gang han gjør sitt. - Vil det fungere?
Jeg er ikke sikker.
Jeg er ikke sikker på noe lenger.
Hvor langt igjen?
Det er fremdeles en halv dag unna.
Hva tror du at han ønsker seg?
Det er opplagt. Jeg vet ikke...
Og du?
Jeg vil at alt blir som det var.
Ok.
Hva er galt med det?
Se deg rundt.
Verden klarer seg ganske bra uten oss.
Så vi skal bare gi opp?
Vende tilbake til Edens hage, men be Adam og Eva ikke tabbe seg ut igjen?
Det hadde vært noe.
Verden der ute. Hva er så ødelagt at det må fikses?
Jeg vil overleve.
Ja, selvsagt.
Selvsagt...
Det er ingen fare, Jess.
Hvil nå. Vi har en lang dag i morgen.
Oppfattet.
Uthvilt?
Vi trodde et øyeblikk at vi hadde mistet deg.
Kom an.
Jessie, vi må vekk nå!
Vent. Den angriper ikke.
Den passerer uten å angripe.
Jeg har aldri sett det før.
Herregud...
Det kan ikke være mulig...
Hvem er det, Jay?
Kona mi.
Det er kona mi.
Jeg kan hjelpe deg dit.
- Skal du gå inn? - Ja.
La meg rigge til først.
Jessie. Vær så snill, skynd deg.
Si fra når du er klar.
Jeg er klar.
Nå.
Jay! Løp!
Sira? Sira, våkn opp.
Er du uskadd?
Hvor er Jay?
Han er borte.
Hvem er det?
Mor. Det er mor.
Nei! Sira, nei! Du får ikke gå dit.
- Du så hva som skjedde med Jay. - Jeg må gå dit.
Hjelper du meg?
- Sira, skanneren din. - Jeg trenger den ikke.
Sira!
Brisen i skumringen har en hemmelighet å fortelle. Ikke sovne igjen.
Du må spørre om det du virkelig vil. Ikke sovne igjen.
Å, nei...
Hun var min byrde.
Du må bestemme deg.
- Jeg kan ikke. - Følg hjertet ditt.
Vi har ikke mye tid igjen.
Den kollapser!
Folk går fram og tilbake. Vi krysser døren der to verdener møtes.
Døren er rund og åpen.
Ikke sovne igjen.
Er du ok?
Du reddet Lily.
Du var så flink.
- Hva er det? - Et brev fra mamma.
Det lå i gresset.
Skal vi åpne det?
Det er et nytt kart.
Det er umulig.
Jeg vet hvor dette er.
- Hva syns du? - At vi drar dit.
Det er langt.
Det er ok.
Vi har alt reist langt.
Norske tekster: Per Olav Wiborg- Maurstad, www.ordiovision.com