Nimic nu va mai fi la fel.
Uită-te la asta.
Ai extratereștri.
Ai tipi verzi, masivi, care distrug clădiri.
Când eram copil, eu desenam cowboy și indieni.
De fapt, se spune amerindieni, dar nu mai contează.
Da. Dar îți spun ceva.
Nu e rău deloc, nu?
Nu e. Da.
Puștoaica are viitor.
Da, nu știu ce să zic,
vom vedea, presupun.
Nu. Hei!
Nu poți să tai aia cu fierăstrăul.
Ticăloșii ăștia de extratereștri sunt duri.
Trebuie să folosești ce folosesc și ei.
- Vezi? Bine. - În regulă.
Hei!
Mă bucur că ai venit. Bună ziua.
- Nu mi-a sunat alarma. - Da, alarma e de vină.
Du-te și stivuiește plăcile blindate, cum ți-am zis.
E o afacere importantă pentru noi.
Atenție, vă rog!
Potrivit Ordinului Executiv 396B,
toate operațiunile de curățenie postbelice trec sub jurisdicția noastră.
Mulțumesc pentru efort. Preluăm noi de aici.
Cine naiba ești tu?
Personal calificat.
Am contract cu municipalitatea să recuperez tot ce e aici, așa că...
Iertare, dle Toomes, dar toate operațiunile de recuperare sunt
sub jurisdicția noastră. Vă rog să predați toate materialele străine colectate
sau veți fi pus sub acuzare.
Dnă, ce ar...?
Vă rog. Haideți. Dnă, haideți.
Uitați ce e,
am cumpărat camioane pentru operațiunea asta.
Am adus o echipă nouă.
Oamenii ăștia au familii. Eu am o familie.
Am investit tot ce am. Risc să-mi pierd casa.
Îmi pare rău, dle. Nu am cum să vă ajut.
Poate data viitoare nu vă întindeți atât.
Ce ai spus?
Da.
Are dreptate. M-am întins prea mult.
- Hei! Hei! - N-o face!
Lăsați-le jos.
Dacă ai vreo nemulțumire, poți să vorbești cu superiorii mei.
Superiorii tăi. Cine naiba sunt ei?
O societate mixtă, formată de Stark Industries și guvern,
departamentul Controlul Daunelor, va controla colectarea
și depozitarea materialelor extraterestre sau străine.
Ticăloșii care au făcut mizerie sunt plătiți să strângă.
Da, e totul aranjat.
Experții estimează că sunt peste 1.500 t de materiale străine
împrăștiate în zona celor trei state.
Hei, șefu’!
Mai avem o încărcătură de ieri. Trebuie să o predăm, nu?
Eu nu o duc.
Păcat.
Puteam face chestii tari din mizeriile alea extraterestre.
Hai să vă zic ceva.
Haideți să le păstrăm.
Lumea se schimbă.
E timpul să ne schimbăm și noi.
OPT ANI MAI TÂRZIU
Gata, Mason.
Afacerile merg bine.
Un film de Peter Parker
New York. Queens.
- E un cartier dur, dar e acasă. - Cu cine vorbești?
Cu nimeni. Fac un filmuleț cu excursia noastră.
- Știi că nu-l poți arăta nimănui. - Da, știu.
Atunci de ce narezi cu vocea aia?
- Fiindcă e distractiv. - Distractiv.
De ce ți se zice „Happy”?
Haide. Nu îți car eu bagajele. Să mergem.
N-ar trebui să mă duc la toaletă înainte?
Există toaletă la bord.
Fără pilot? E bestial.
- O să stai acolo? - Da.
E prima data când mergi cu un avion particular?
E prima dată cu orice avion.
E normal...? E normal să scoată sunetul ăla?
Nu mi-a zis nimeni de ce mă aflu la Berlin sau ce trebuie să fac.
Ceva cu Căpitanul America. A luat-o razna.
- Aici e camera ta. - Suntem vecini?
Nu suntem colegi de cameră. Pune-ți costumul.
Peter, o să te descurci.
- Ce naiba porți? - E costumul meu.
- Unde e valiza? - Ce valiză?
Poftim? Am crezut că e o debara.
- E tot camera mea? - Intră.
- Camera mea e mai mare ca... - Acolo.
Am găsit valiza. Am găsit valiza.
O mică îmbunătățire.
„O mică îmbunătățire”?
Dumnezeule!
- Pune-l pe tine. - Ce...?
E cel mai tare lucru pe care l-am văzut...
- Haide. - Dar nu înțeleg.
E pentru mine? Happy, Happy, așteaptă!
E o nebunie! O nebunie!
Uitați-vă la asta! Uitați-vă la ochi!
- E cea mai frumoasă zi din viața mea. - Haide.
E Căpitanul America, Omul de Oțel, Văduva Neagră. Cine o fi tipul nou?
- Izmenuțe! - Ăsta-s eu. Trebuie să plec.
Bună, tuturor!
S-a întâmplat ceva nebunesc.
M-am luptat cu Căpitanul America, i-am furat scutul și l-am aruncat spre el...
Ce naiba? E mare acum. Trebuie să plec. Stați puțin.
A fost cel mai tare lucru! Dl Stark a zis: „Hei, Izmenuțe!”
Eu am sărit și i-am luat scutul Căpitanului. Le-am zis: „Care e treaba?”
Apoi... O secundă!
Vin!
Hei.
Avem pereți subțiri aici.
Ce faci? Ții un jurnal video?
- Da. - E în regulă.
- Aș face la fel. - I-am interzis.
- A filmat tot. O să șterg cipul. - Bine.
Hei, știi ceva?
Ar trebui să facem un video-alibi pentru mătușa ta. Ești gata?
- Un alibi? Bine. - Filmează? Treci în cadru.
Bună, May! Ce faci? Ce ai pe tine? Ceva sexy, sper.
E nepotrivit. De la capăt. Poți s-o scoți la montaj.
Trei, doi, unu. Bună, May!
Dumnezeule, vreau să-ți spun că nepotul tău s-a descurcat extraordinar
weekendul ăsta, la reuniunea stagiarilor de la Stark.
Toți au fost impresionați.
Haide! Se îngustează drumul. Scuze.
Fiindcă nu ești pe Queens.
Happy speră să fie promovat la gestionarea activelor.
A fost șeful serviciului de pază și, la început, șofer.
Era o discuție privată.
Nu-mi plac glumele astea. Mi-a fost greu să vorbesc.
- Nu, serios, a sforăit mult? - Am ajuns. Capăt de linie.
- Lasă-ne puțin singuri. - Vrei să plec?
Scoate valiza lui Peter.
Pot să păstrez costumul?
Da, doar ce vorbeam despre asta.
Fă-mi o favoare. Happy îți va fi îndrumător în asta.
Nu-l stresa. Nu face prostii.
I-am văzut cardiograma.
- Bine? - Da.
Nu face ce-aș face eu și nu face ce n-aș face eu.
E o mică zonă de manevră între ele. Acolo acționezi tu.
- Asta înseamnă că sunt un Răzbunător? - Nu.
- Asta e? - La etajul șapte.
- O duc eu. Nu trebuie să te ocupi tu. - O duci tu?
- Da. O duc eu. - Mulțumesc.
Când e următoarea „reuniune”?
- Ce, adică următoarea misiune? - Da, misiunea, misiunile.
- Te sunăm noi. - Aveți numerele mele?
Nu, adică, te sunăm noi.
Cineva o să te sune. Bine?
- Din echipa ta. - Bine.
Nu e o îmbrățișare. Doar îți deschid ușa. N-am ajuns încă la asta.
Pa.
O să mă sune ei.
DOUĂ LUNI MAI TÂRZIU
Happy, voiam să văd ce faci. Termin orele la 14:45.
Sunt gata pentru următoarea misiune.
Sunt Peter, apropo.
Parker.
Ce faci, Penis Parker?
Bună dimineața, elevi ai Midtown Science and Technology.
Nu uitați să vă luați bilete la banchet.
V-ați găsit partener?
Mulțumesc, Jason, dar am deja partener.
- Bine. - În regulă.
La naiba. Tu, la mine în birou, acum.
Vino cu mine și împreună
vom construi Steaua Morții din LEGO.
- Poftim? - Penibil.
E bestial. Câte piese?
3.803.
- E o nebunie. - Știu. Vrei să o facem diseară?
Nu pot diseară. Am chestia aia la Stark.
- Stagiatura. - Da. Exact.
Mereu cu stagiatura aia.
Să sperăm că, în curând, îmi va aduce și o slujbă.
- Ar fi atât de tare. - Nu-i așa?
O să-ți zică: „Bună treabă cu tabelele alea, Peter.
Ia o monedă de aur.”
- Habar n-am cum e la muncă. - Exact așa.
O să dăm gata Steaua Morții.
Și vin pe la tine după. În mare, partea cea mai grea e baza.
Partea de sus e gata în maximum două ore.
Ar fi minunat.
O să întârzii.
Cum calculăm accelerația liniară
dintre punctele A și B?
Flash.
Înmulțim sinusul unghiului cu gravitația și împărțim la masă.
Nu. Peter, mai ești cu noi?
Da. Da.
Masa se anulează, așa că avem doar gravitația ori sinusul.
Corect. Vezi, Flash, nu contează cât de rapid ești, dacă greșești.
Ești mort.
Astăzi vom vorbi despre fizicianul danez Niels Bohr...
Lichid de pânze 3.01
...dar credeți-mă pe cuvânt că nu e nimic plictisitor
în descoperirile lui privind teoria cuantică.
Și-a luat Liz o bluză nouă?
Nu. Am mai văzut-o. Dar niciodată cu fusta aia.
Banchetul e aproape! Gata?
- Liz, bună! Arată foarte bine. - Bună!
Ar trebui să terminăm cu holbatul până nu devine ciudat.
Prea târziu.
Sunteți niște ratați.
Atunci de ce stai cu noi?
Fiindcă n-am prieteni.
DECATLON ACADEMIC WASHINGTON DC
Următoarea întrebare.
Care e cel mai greu element chimic din natură?
Hidrogenul e cel mai ușor.
Nu era asta întrebarea.
Uraniu.
Corect. Mulțumesc, Abraham.
Deschideți, vă rog, manualele la pagina zece.
Peter, vorbim de olimpiada națională.
N-ai cum să-ți iei un weekend liber?
Nu pot să plec. Dacă dl Stark are nevoie de mine, vreau să fiu aici.
N-ai fost nici măcar în aceeași cameră cu Tony Stark.
Care e problema?
Peter nu merge la Washington.
- Nu, nu, nu. - De ce nu mergi?
Pe bune? Chiar înainte de olimpiadă?
A abandonat fanfara și laboratorul de robotică.
Nu sunt obsedată de el. Doar foarte atentă.
Flash, îi iei locul lui Peter.
Nu știu ce să zic. Să-mi verific agenda întâi.
Am o întâlnire fierbinte cu Văduva Neagră.
E o minciună.
Ți-am mai spus să nu folosești clopoțelul pentru amuzament?
- Hei, ce faci? - Salutare!
Ce mai faceți, dle Delmar?
Salut, dle Parker!
Numărul cinci, nu?
Da, cu murături, și poți să mi-l turtești bine? Mulțumesc.
Se rezolvă, șefu’.
Ce mai face mătușa ta?
E bine.
E o italiancă tare sexy.
Fata dvs. ce mai face?
- Zece dolari. - Costă cinci.
- Pentru comentariul ăsta, e zece dolari. - Haide, glumeam și eu. Glumeam.
Poftim cinci dolari.
Ce mai faci, Murph?
Ce faci, băiete?
Cum e cu școala?
Plictisitor. Am lucruri mai bune de făcut.
Învață, puștiule. Altfel o să ajungi ca mine.
- E un loc minunat. - Cele mai bune sandvișuri din Queens.
În sfârșit.
- Care-i problema ta? - Poți să ții asta?
Mulțumesc.
Bicicleta asta e a cuiva? A nimănui?
- Prietene, e bicicleta ta? - N-am mărunțiș.
Are cineva un pix? Ai un pix?
E A TA? (NU? N-O FURA) OMUL-PĂIANJEN
E toată lumea teafără?
Hei!
Ești tipul costumat în păianjen de pe YouTube, nu?
Zi-mi Omul-păianjen.
Bine, Omule-păianjen. Fă o tumbă.
- Da! - Nu e rău deloc.
Hei, prietene.
- Nu e bine să furi mașini. - E a mea, tâmpitule!
Hei! Oprește alarma!
- Poți să-i spui că e mașina mea? - Eram...
- Eu muncesc de noapte. Haideți. - Nu e mașina ta!
- E mașina lui. - Eu de unde să știu?
- Punea chestia aia în geam! - Zi de zi, alarme nenorocite.
- Oprește-o! - Nu mă face să vin la tine, golanule!
Hei, Gary, ce mai faci?
Marjorie, ce faci? Ce mai face mama ta?
N-am pățit nimic.
Ați accesat căsuța vocală a lui:
Happy Hogan.
Salut, Happy. Iată raportul pentru azi.
Am oprit furtul unei biciclete.
N-am găsit proprietarul, așa că am lăsat un bilet.
Am ajutat o bătrână dominicană care se pierduse.
A fost foarte drăguță și mi-a luat un churro.
Simt că aș putea face mai multe.
Înțelegi? Aș vrea să știu când va fi următoarea misiune adevărată.
Sună-mă înapoi.
Sunt Peter. Parker.
De ce i-am zis de churro?
Hei! Hei!
În regulă.
- Abia aștept să văd cum merge. - În sfârșit ceva bun.
Cu tehnologia asta e prea simplu.
- Ți-am spus că merită. - Bine, haide, haide.
Frumos.
Mai avem timp să jefuim alte cinci locuri în seara asta.
Furt de identitate? Vă rezolvăm noi.
Ce faceți, băieți? V-ați uitat PIN-ul?
Sunteți Răzbunătorii!
Ce faceți voi aici?
Thor, Hulk. Mă bucur să vă cunosc în sfârșit.
Credeam că ești mai chipeș. Omul de Oțel!
Hei, de ce jefuiești o bancă? Nu ești miliardar?
Hei...
Ce senzație ciudată!
Ce e aia?
Încep să cred că nu sunteți Răzbunătorii.
911. Ce urgență aveți?
Omul-păianjen se luptă cu Răzbunătorii într-o bancă de pe strada 21.
Haideți să încheiem. Mâine am școală.
De unde au niște ticăloși ca voi așa tehnologie?
Nu! Stai, stai!
Dl Delmar.
Hei, dle Delmar, sunteți aici? E cineva aici? Alo?
Haide.
Trebuie să...
- Ține, ține. - Bine.
Așa. Bine. Da.
Nu, nu. Pune-o jos.
Valorează mai mult decât noi doi. Da?
S-a întâmplat cel mai nebunesc lucru. Unii jefuiau un bancomat
- ...cu tehnologie înaltă. - Respiră. N-am timp
- ...de jafuri din ATM... - Da, dar...
...sau de mesajele tale. Am operațiunea de mutare pe cap.
Trebuie să golim în șapte zile.
- Stai puțin. Vă mutați? Cine se mută? - Tu nu te uiți la știri?
Tony a vândut Turnul Răzbunătorilor. Ne mutăm într-o clădire în nord,
- ...unde poate semnalul va fi mai prost. - Cu mine cum rămâne?
Cu tine?
Dacă dl Stark o să aibă nevoie de mine sau se întâmplă ceva grav?
- Pot să vorbesc cu dl Stark? - Nu te băga în ceva periculos.
E treaba mea să mă asigur că ești responsabil, bine?
Sunt responsabil. Rahat!
- Nu găsesc rucsacul. - Nu pare că ești responsabil.
- Te sun înapoi. - Mai bine nu.
Ce-a fost asta?
Nimic. Nimic.
Tu ești Omul-păianjen.
- De pe YouTube. - Nu sunt.
- Erai pe tavan. - Nu. Ce cauți la mine în cameră?
Mi-a deschis May. Urma să terminăm Steaua Morții.
Nu poți intra neinvitat la mine în cameră!
Rețeta aia de friptură de curcan e un dezastru.
Hai să ieșim în oraș. Mâncare thailandeză? Vrei, Ned?
- Da. - Nu. Are o treabă.
Am o treabă după cină.
Bine.
Pune și tu niște haine pe tine.
- Ea nu știe? - Nimeni nu știe.
Dl Stark știe fiindcă mi-a făcut costumul. Atât.
Tony Stark ți-a făcut ăla? Ești unul dintre Răzbunători?
Da, practic.
Nu poți să spui nimănui nimic. Trebuie să ții secret.
- Secret? De ce? - Știi cum e ea.
Dacă află că sunt în pericol noapte de noapte, n-o să mă lase.
Haide, Ned, te rog.
Bine, bine.
O să fiu sincer. Nu pot să țin secretul.
E cel mai tare lucru care mi s-a întâmplat vreodată.
Ned, May nu trebuie să afle. Nu-i pot face asta acum.
Știi tu? După tot ce-a pățit... Te rog.
- Bine. - Vreau să juri, bine?
Jur.
- Mulțumesc. - Da.
Nu pot să cred că asta se întâmplă acum.
- Pot să-l probez? - Nu.
Cum funcționează? Cu magneți? Cum lansezi firele?
- O să-ți spun mâine, la școală. - Super.
Stai puțin.
Cum de faci asta și ai timp și de stagiatura Stark?
Asta e stagiatura Stark.
Pleacă odată.
Care-i problema?
Credeam că îți place larb-ul.
E prea larb?
Nu e suficient de larb.
De câte ori trebuie să spun „larb” ca să mă bagi în seamă?
Știi că te „larbesc”.
Sunt doar stresat cu stagiatura. Și sunt obosit.
E multă muncă.
Stagiatura Stark.
Trebuie să-ți zic, nu sunt o fană a lui Tony Stark.
Ești distras tot timpul. Te-a copleșit.
- Delmar’s Sandwiches a fost distrus... - Ce te-a pus să faci?
- ...într-o explozie... - Urmează-ți intuiția.
...după un jaf la ATM, oprit de justițiarul din Queens...
Ce?
...Omul-păianjen.
În timp ce Omul-păianjen încerca să-i oprească,
a fost declanșată o explozie puternică, ce a distrus prăvălia de vizavi.
E un miracol că nimeni nu a fost rănit.
Dacă vezi așa ceva, te întorci și fugi în direcția opusă.
Da. Da, da. Bineînțeles.
La șase străzi de noi.
Am nevoie de un rucsac nou.
- Poftim? - Am nevoie de un rucsac nou.
Ar fi al cincilea.
- Budincă de orez. - N-am comandat asta.
E din partea casei.
Mulțumesc.
Drăguț din partea lui.
Cred că te „larbește”.
Ai fost mușcat de un păianjen?
Poate să mă muște și pe mine?
Bine, probabil ar fi durut, nu?
Chiar dacă ar durea, tot l-aș lăsa să mă muște.
Poate. Cât de rău a durut?
Păianjenul a murit, Ned.
Ai fost aici?
Da.
Ai fi putut să mori.
Ouă faci?
Poftim? Nu.
- Poți să scuipi venin? - Nu.
Poți să-ți faci o armată de păianjeni?
Nu, Ned.
Acordurile de la Sokovia au fost instituite...
Cât de departe poți să tragi fire?
Nu e cunoscut. Taci.
...pentru regularizarea...
Dacă eram în locul tău, aș fi stat pe o clădire
- ...și le lansam cât de departe puteam... - Taci, Ned.
Salut! Sunt Căpitanul America. Fie că sunteți în clasă sau în luptă...
- Îl știi și pe el? - Da. Ne-am cunoscut.
...condiția fizică poate...
- I-am furat scutul. - Poftim?
Astăzi, prietenul meu, profesorul vostru de sport,
va lansa Programul de Fitness Căpitanul America.
Mulțumesc, Căpitane.
Aproape sigur e criminal de război, dar trebuie să vi-l arăt.
E impus de stat. La treabă.
Răzbunătorii plătesc taxe?
Cum miroase Hulk?
- Pun pariu că bine. - Trebuie să termini.
Căpitanul America e mișto sau e un tataie răutăcios?
Ned, taci, bine?
- Pot să fiu tipul tău din scaun? - Poftim?
Da. Nu știi de tipul cu cască
care îi spune celuilalt unde să meargă?
Dacă ești într-o clădire în flăcări, îți zic eu unde să mergi.
Aș fi înconjurat de ecrane și m-aș roti către fiecare.
- Aș putea să fiu tipul tău din scaun. - N-am nevoie de unul.
Te descurci bine, Parker.
Eu aleg să mă culc cu Thor, să mă mărit cu Omul de Oțel și să-l omor pe Hulk.
Dar ce spuneți de Omul-păianjen?
E doar Omul-păianjen.
Ați văzut înregistrarea aia de pe YouTube. S-a luptat cu patru tipi.
Se îndrăgostește de Omul-păianjen.
În niciun caz.
- Poate puțin. - Scârbos.
- Are 30 de ani. - Nu știi cum arată.
Dacă e ars rău?
Nu mi-ar păsa. L-aș iubi pentru felul lui de a fi.
Peter îl cunoaște pe Omul-păianjen.
Nu, nu-l cunosc. Adică...
Sunt prieteni.
Așa cum e antrenorul Wilson prieten cu Căpitanul America.
L-am întâlnit de câteva ori.
Dar s-a întâmplat
prin intermediul stagiaturii Stark.
Nu ar trebui să vorbesc despre asta.
E bestial. Știi ceva?
De ce nu îl inviți la petrecerea lui Liz?
Da, am invitat câțiva prieteni la mine. Poți să vii și tu dacă vrei.
- Dai petrecere? - Da, o să fie distracție.
Trebuie neapărat să-ți inviți amicul Omul-păianjen.
E în regulă.
Știu că Peter e prea ocupat pentru petreceri, așa că...
Haide. O să vină. Nu-i așa, Parker?
Ce faci?
Te ajut.
N-ai auzit-o?
Liz e îndrăgostită de tine.
Ești unul dintre Răzbunători.
Dacă are unul dintre noi o șansă cu o fată mai mare, ăla ești tu.
Petrecere în suburbii.
Îmi amintesc de astea. Sunt un pic geloasă.
Va fi o noapte de neuitat.
Nu toți bărbații știu cum să poarte o pălărie. Îți stă grozav cu ea.
Da, îmi dă încredere.
E o greșeală.
Mai bine, haideți acasă.
Vai, Peter.
Știu. Știu că e foarte greu
să te integrezi, cu toate schimbările prin care trece corpul tău.
Acum înflorește.
A fost foarte stresat în ultima perioadă.
Petrecerile combat stresul.
- Hai să mergem la petrecere. - Da, s-o facem. Mă duc.
Peter.
- Să te distrezi, da? - Da.
Pa, May!
Ai luat costumul, nu?
- Da. - Asta ne va schimba viața.
- Annie, aici! - Hei.
Hei.
DJ Flash.
Îl aducem pe Omul-păianjen,
le spui că sunteți apropiați, iar cu mine bați pumnul sau îmi dai o îmbrățișare.
Nu cred că sunteți la petrecerea asta tristă.
Și tu ești aici.
Oare?
Dumnezeule!
Bună, băieți! Tare pălăria, Ned.
- Bună, Liz. - Bună, Liz.
Sunt așa bucuroasă că ați venit.
Avem pizza și băuturi. Serviți-vă.
- Ce petrecere frumoasă! - Mulțumesc.
Eu...
Mă omoară părinții dacă se strică ceva. Trebuie să...
- Da. - Petrecere frumoasă.
- Pa! - Pa!
Ce faci?
E aici. Hai cu Omul-păianjen.
Nu, nu. Nu pot... Nu pot face asta.
Omul-păianjen nu e un truc de amuzament, bine?
O să fiu eu însumi.
Peter, nimeni nu vrea asta.
Tipule.
Penis Parker, ce mai zici?
Unde e amicul Omul-păianjen?
Lasă-mă să ghicesc: în Canada cu iubita ta imaginară.
Ăla nu e Omul-păianjen. E Ned în cămașă roșie.
„Ce mai faceți? Sunt Omul-păianjen.
M-am gândit să trec pe aici să-l salut pe amicul Peter.
Hei, ce faci, Ned? Pe unde umblă Peter?
E pe aici...”
Doamne, e o prostie. Ce fac?
Ce naiba?
Ce porcărie!
Asta e făcută din brațul unui sub-Ultron, direct din Sokovia.
Poftim. Încearcă.
Eu voiam ceva mai discret. De ce încerci să-mi dai ceva mai scump?
Bine, bine. Am ce ai tu nevoie, bine?
Am tone de chestii grozave aici. O secundă.
Am grenade pentru găuri negre, lansatoare extraterestre chitauri...
Faci demonstrații în public acum? Mai repede.
Vremurile se schimbă. Suntem singurii care vând asemenea tehnologie.
De aici și-au luat armele cei care au atacat ATM-ul.
Am nevoie de ceva ca să jefuiesc pe cineva. Nu vreau să-l trimit în timp.
Am cățărătoare antigravitaționale.
Cățărătoare?
Ce naiba a fost asta?
- Ne-ai întins o capcană? - Hei, hei.
Hei! Hei, haide. Dacă vrei să tragi în cineva, trage în mine.
Bine.
Ce a fost asta?
- Trebuie să-l sunăm. - Nu, nu.
Ai făcut-o din nou?
- Taci. - Îl sun.
Telefonul lui Toomes.
Șefu’!
Fundul meu!
Minunat. Cred că trebuie să o iau pe scurtătură.
Salutare! Frumos joc. Distracție plăcută!
Hei, hei, prietene!
Scuze, n-am timp de joacă. Aport!
Așa mai merge.
Miroase foarte bine.
Bun film!
Bună, fetelor!
Nu! Nu!
Bună! Peter aici! Lasă un mesaj.
Peter, unde ești?
Nu merge cu pălăria. Nu-i frumos ce faci.
Aproape te-am prins.
Ai crezut că ai scăpat de mine, nu?
Te-am adus exact unde am vrut.
Surpriză!
Ce naiba?
Bună.
Apoi a venit spre mine ca un monstru,
m-a ridicat și m-a dus până la 300 m înălțime și mi-a dat drumul.
Cum m-ai găsit? Mi-ai pus un localizator în costum?
Ți-am pus de toate în costum.
Inclusiv încălzire.
E mai bine. Mulțumesc.
Ce-a fost în capul tău?
Tipul cu aripi e sursa armelor. Trebuie să-l elimin.
Să-l elimini, zici?
Crockett, există oameni care se ocupă de asemenea lucruri.
- Răzbunătorii? - Nu. E sub demnitatea lor.
Dle Stark, nu era nevoie să vii aici.
Mă descurcam. Eram bine.
Dar eu nu sunt aici.
Slavă Domnului că au internet aici,
altfel era vai de tine.
Mulțumește-i lui Ganesh, dacă tot te duci. Noroc.
Uită de individul zburător, te rog.
- De ce? - De ce?
Fiindcă așa zic eu.
Scuze, vorbesc cu un adolescent.
Stai aproape de sol.
Antrenează-te cu fapte mărunte, cum ai făcut cu doamna cu churro.
Nu poți să fii și tu un prietenos
Om-păianjen de cartier?
Dar sunt pregătit pentru mai mult.
Nu, nu ești.
Credeai altceva când am luptat cu Căpitanul.
Crede-mă, puștiule, dacă voia să te doboare, o făcea.
Ascultă-mă. Dacă mai dai de arme din astea, sună-l pe Happy.
Ești la volan?
Nu e niciodată prea devreme să te gândești la facultate.
Am cunoștințe la MIT. Încheie apelul.
N-am nevoie să mă duc la...
Dl Stark nu mai e conectat.
Minunat.
„Stai aproape de sol”? Cum adică?
Hei, ce e? Sunt pe drum.
De fapt, am sunat să-ți zic că mai bine nu mai vii. Ascultă.
Când eu zic „penis”, voi ziceți „Parker”.
- Penis! - Parker!
Îmi pare rău, Peter. Cred că rămânem ratați.
- Ne vedem mâine. - Ne vedem mâine la școală.
Idioți.
Idioți!
Șefu’?
Îți tot trimite soția mesaje. Ceva în legătură cu luminile de stop.
Nu ți-am zis să nu te uiți în telefonul meu?
Scuze. L-ai lăsat afară.
Știi că sunt curios din fire.
Am terminat schița acelui container vidat la altitudini mari.
Poate vrei, știi tu, să faci pasul cel mare?
Încă mai lucrezi la ăla? Ți-am zis că nu.
Răspunsul e „nu”. Uită de asta.
A fost foarte tare.
De câte ori ți-am zis să nu mai tragi când ești afară?
- Ai spus să mut marfa. - Fără să atragi atenția.
Fără să atragi atenția!
Așa supraviețuim.
Dacă aduci aici Controlul Daunelor sau pe Răzbunători, suntem terminați.
Ieși în public îmbrăcat ca un nătărău, arzi mașini
și-ți spui Shocker.
„Eu sunt Shocker. Șochez oamenii.” Ce facem aici, wrestling?
Cum zici tu, moșule. Haide.
Uite ce e.
Știu că nu dai doi bani pe nimic.
Dar eu dau.
Am creat locul ăsta fiindcă există oameni de care trebuie să am grijă.
Da, da, da.
Știi ceva?
Nu-mi permit rahaturile tale.
- Pleacă de aici. - Poftim?
- Am terminat-o. Nu mai ești în echipă. - Da, bine.
Bine.
Mă întreb dacă îți permiți să fiu afară, nu?
Cu tot ce știu.
- Poftim? - Doar zic și eu,
poate soția ta ar vrea să știe cum îți faci tu banii.
- Știi ceva? - Ce?
Ai dreptate.
- Merge? - Nu știu.
Nu-mi pot permite asta.
Stai.
Drace!
- Credeam că asta e arma antigravitație. - Poftim?
Nu, aia e.
Ia.
Acum, tu ești Shocker. Găsește arma pe care a pierdut-o.
Bine.
Mulțumesc că m-ai lăsat baltă.
A intervenit ceva.
Ce e aia?
Nu știu. Un tip a încercat să mă vaporizeze cu ea.
- Serios? - Da.
Minunat.
Adică, nu minunat. Foarte urât din partea lui.
A fost înspăimântător.
Cred că e un fel
de sursă de curent.
Da, dar e conectată la toate microprocesoarele alea.
Aia e o bobină de inducție. Eu îmi încarc periuța de dinți cu ea.
Cine face armele combină tehnologia extraterestră cu a noastră.
E cea mai tare propoziție pe care am auzit-o.
Vreau să-ți mulțumesc că m-ai lăsat să iau parte la călătoria ta,
la această minunată...
Țineți-vă degetele departe de lame.
Trebuie să aflu ce e asta și cine a făcut-o.
Mergem la laborator după ore și facem teste.
Așa facem.
Întâi punem chestia strălucitoare în spectrometrul de masă.
Trebuie să-i găsim un nume mai bun.
Ai dreptate.
Rahat!
Haide, haide.
Liceele mă înspăimântă.
Au un miros ciudat, știi?
E unul dintre tipii care au încercat să mă omoare.
Poftim?
- Da. - Trebuie să plecăm.
Nu, nu. Trebuie să îi urmăresc.
Mă pot duce la tipul care m-a aruncat în lac.
- Ai fost aruncat în lac? - Da, n-a fost bine.
- Peter... - Stai acolo, Ned.
Peter.
Ce faci aici?
Nimic.
Da. Tu ești bine?
Șah.
Îți imaginezi ce ar spune șeful dacă ar ști unde suntem?
Arată că au fost pulsuri de energie aici.
Nu e nici urmă de armă.
- Și chiar dacă a fost aici, acum nu mai e. - Și noi la fel.
E bestial.
Nu-i așa?
S-au dus în Brooklyn.
În Staten Island.
Pleacă din Jersey.
S-au oprit.
Maryland?
- Ce e acolo? - Nu știu.
Un bârlog malefic?
- Au un bârlog? - Tipi cu arme extraterestre,
conduși de unul cu aripi? Sigur au.
Marfă!
Cum ajungi acolo, dacă e la aproape 500 km distanță?
DECATLON ACADEMIC
Nu și dacă mă aflu în Washington DC.
- Hei, e Peter. - Bună.
- Peter? - Bună, amice.
Speram să mă pot realătura echipei.
În niciun caz. Nu poți să ne lași,
să te întorci și să fii primit cu brațele deschise.
Bine ai revenit, Peter! Flash ești prima rezervă.
- Poftim? - Îți ia locul.
Scuze, dar putem să plecăm?
Aș vrea să ajung la un protest în fața unei ambasade, înainte de cină.
Protestele sunt patriotice. Urcați în autobuz.
Atenție! Următorul subiect: lunile lui Saturn.
A doua lege a termodinamicii.
- Frank Sinatra. - Fort Sumter.
- Flash a greșit. - Să ne concentrăm. Următoarea.
Liz, nu-i munci prea mult.
Stronțiu, bariu, vibraniu.
Bine, Peter. Mă bucur că te-ai întors.
Și eu mă bucur.
- Care este unitatea standard pentru...? - Pot să răspund rapid?
Da, bine.
- Alo? - Am o alertă pe ecran.
Ai plecat din New York?
Localizatorul.
Da, e o excursie cu școala. Nimic important.
Happy, faptul că mă urmărești fără permisiune
îmi încalcă dreptul la intimitate.
- Aia e altceva. - Ce e altceva?
Nimic. E doar Decatlonul academic.
- Nu e nimic important. - Hei, eu decid asta.
Nu pare important, dar, nu uita, sunt cu ochii pe tine.
Decatlonul Academic al SUA
- Stați grupați. - Bine.
Pe bune? Locul ăsta e uriaș.
- Am văzut mai mari. - E o pasăre acolo.
- Ți-ai adus laptopul, nu? - De ce?
ACCESARE DATE
Peter...
De ce scoatem localizatorul din costumul tău?
Trebuie să-i urmăresc pe ăștia până la șeful lor înainte să plece
și nu vreau ca dl Stark să afle.
Îl minți pe Omul de Oțel acum?
Nu, nu mint.
El nu prea înțelege încă de ce sunt în stare.
Te-am prins.
Bine, Happy. Urmărește veioza asta.
Înăuntru există o tonă de alte subsisteme,
dar sunt dezactivate toate de „Protocolul roți ajutătoare”.
Poftim?
„Protocolul roți ajutătoare”? Oprește-l.
Nu cred că e o idee bună. Sunt blocate cu un motiv.
Haide, n-am nevoie de roți ajutătoare.
M-am săturat să mă trateze mereu ca pe un copil.
- Nu e frumos. - Dar tu ești un copil.
Unul care oprește un autobuz cu mâinile goale.
Peter, nu cred că e o idee prea bună. Dacă facem ceva ilegal?
Te rog. Asta e șansa mea să arăt ce pot.
Mă descurc eu. Haide, Ned.
- Nu cred că e o idee bună. - Tipul din scaun.
- Nu face asta. - Haide.
Chestia strălucitoare e dovadă. Ai grijă.
- Bine? - Bine, bine.
- Se mișcă. - Ai grijă.
- Bună, Liz. - Ai nimerit la țanc.
Mergem să înotăm.
- Haide, haide. - Poftim?
- Bună, Peter. - Bună.
Hei!
Mă duceam să învăț la centrul pentru afaceri.
N-ai nevoie. Ești cel mai deștept tip!
Și, oricum,
o activitate rebelă de grup înaintea concursului face bine la moral.
Am citit într-un TED Talk...
Am... Am auzit-o într-un TED Talk.
Și am citit un manual de antrenament.
Concursul e foarte important pentru tine.
Da. E vorba de viitorul nostru.
Nu o s-o dau în bară.
În plus, am dat iama în minibar și batoanele astea costă cam 11 $.
- Deci pune-ți bermudele și vino. - Haide!
- Vin, vin!
Să mergem.
- Bună seara, Peter. - Cine e? Cine e?
Felicitări pentru încheierea Protocolului roți ajutătoare
și dobândirea accesului la toate opțiunile costumului.
Mulțumesc.
Unde vrei să mă duci în seara asta?
Am pus un localizator pe cineva. E un tip rău.
L-am localizat.
Elaborez ruta pentru interceptarea țintei.
Atâta timp cât ajung la timp pentru decatlon, e în regulă.
Decatlonul Academic al SUA
Mai avem 100 m până la destinație și ne apropiem.
Sari acum!
Am detectat trei persoane.
De ce e bârlogul lor într-o benzinărie? E jalnic.
Hei, „dnă costum”, ce fac acolo?
Vrei să auzi ce spun?
Pot să aud ce spun? Da, vreau.
Activez modul de recunoaștere avansată.
Am mănușa recuperată din Lagos. Restul e creație proprie.
Ce tare!
Nu cred că încă fac curat la Triskelion.
Mie îmi place. Ei fac mizerie,
- ...noi ne îmbogățim. - Ținta se întoarce.
Sunt în mijlocul unui jaf.
Pot să-i prind în fapt. E grozav.
O să mă apropii ca să văd ce se întâmplă.
Vrei să activez modul optimizat de luptă?
„Mod optimizat de luptă”? Da.
Activez „Deces instant”.
Nu, nu. Nu vreau să omor pe nimeni.
Dezactivez „Deces instant”.
Ai auzit?
Ce naiba s-a întâmplat? Ce a fost asta?
Ai sărit când nu trebuia și ai aterizat în cap.
Ce s-a întâmplat cu lansatorul de fire?
Tir rafală e funcția implicită la modul optimizat de luptă.
- De ce aș avea nevoie de rafală? - Vrei alte opțiuni?
Ai 576 de combinații posibile de tras fire.
Dl Stark chiar a exagerat.
Voi doi așteptați aici.
Stai. Mai bine activezi amortizoarele.
- Chestia aia o să-ți sfâșie umărul. - Bine, unde sunt amortizoarele?
- Pe aia. - Bună alegere.
Vrei să pun asta ca funcție implicită?
Nu, nu.
- Împinge aia. Nu, nu, pe cealaltă. - Aici? Pe ăsta?
- Ce a fost asta? - Pânze-electroșoc.
Pânze-electroșoc. Nu le vreau.
Pare că nu ești familiarizat cu setările lansatorului.
Vrei un curs recapitulativ?
- Nu. Doar că... Alege tu. - Sigur.
6-A-9, ajungi la timp?
Centrul, recepționat. 6-A-9, în grafic.
- Am ținta în raza vizuală. - Undă verde.
El e.
Bine. Sunt cu ochii pe convoi.
Mă apropii de ultimul.
Lansez ancorele.
Cobor.
Nu sunt alerte de pericol. Ai undă verde.
Pare că au niște lucruri bune aici.
Grozav. E un fel de transformator de materie.
În regulă. Ies.
Hei, Păsăroiule! Asta nu îți aparține.
Doamne!
- Dnă costum, ce-a fost asta? - Mi-ai zis să aleg.
Poftim? Nu, vreau setările normale.
Activez toate sistemele.
Capul meu.
Pare că ai suferit o comoție ușoară.
Hei, unde mă aflu acum?
Nu sunt sigură.
Pereții containerului îmi bruiază senzorii.
Stai puțin.
Probabil au preluat controlul asupra camionului și m-au dus în bârlog.
Bine, dnă costum, va trebui să ieșim cu bătaia din situația asta.
Trei, doi, unu.
Ce e locul ăsta?
Dnă costum, unde mă aflu?
Ești în cea mai securizată unitate de pe coasta de est.
Depozitul de la Controlul Daunelor.
Nu. Serios?
Ușa va rămâne probabil închisă până dimineață.
Până dimineață?
Dnă costum, nu prea îmi place să-ți zic așa, știi?
Mă gândesc că ar trebui să îți dau un nume.
Precum Liz. Nu, nu.
E... E ciudat.
Ce zici de Karen?
Poți să-mi spui Karen, dacă vrei.
Hei, Karen, ce mai știe costumul ăsta să facă?
Poftim?
Poate chiar am nevoie de cursul ăla.
- Pânză-ricoșeu. - Pânză-ricoșeu.
- Grozav. - Pânză bifurcată.
- Pânză grenadă. - Pânză grenadă!
Ar trebui să-i spun lui Liz că eu sunt Omul-păianjen?
Cine e Liz?
Cine e Liz? E...
E cea mai bună. E minunată.
E o fată de la mine de la școală.
Și...
Da, chiar îmi doresc să-i spun, dar e cam ciudat, înțelegi?
„Hei, eu sunt Omul-păianjen.”
Ce e ciudat la asta?
Dacă se așteaptă la cineva ca Tony Stark?
Gândește-te ce dezamăgită ar fi când m-ar vedea pe mine.
Dacă aș fi în locul ei, n-aș fi dezamăgită deloc.
Mulțumesc, Karen.
E plăcut să am cu cine vorbi.
De când stăm aici?
- De 37 de minute. - Poftim?!
37 de minute. Nu-mi vine să cred.
Nu mai suport. Trebuie să ies de aici.
Trebuie să găsesc pe aici ceva ce pot folosi.
Bine, să vedem.
Nu.
Bestial.
Seamănă cu chestia sclipitoare.
Chestia aia e un miez chitauri de energie explozivă.
Vrei să spui că am purtat o bombă după mine?
Necesită radiații ca să fie declanșată.
Apel eșuat
Nu, nu.
Hei, vă rog, vă rog. Cineva să-mi dea drumul! Hei!
Karen, trebuie să mă ajuți să deschid ușa.
Karen, scade tensiunea și rulează.
Tentativă eșuată.
Va trebui să încercăm fiecare secvență.
Ned, Peter, vom întârzia. Haideți, să mergem.
Bine, așteaptă, stai.
Începem testul cu nr. 247.
A mers! A mers!
DECATLONUL ACADEMIC AL SUA
Să vă asigurați, vă rog, că toate telefoanele sunt închise.
Mulțumesc.
Karen, du-mă la decatlon cât mai repede.
Sigur. Spune-mi unde e.
Vizavi de Monumentul Washington.
- Ned sunt. Lăsați un mesaj. - Sună-mă. Chestia aia e o bombă.
Un vehicul se apropie din dreapta.
Am ajuns la proba decisivă.
Cine dă răspunsul corect câștigă campionatul.
Midtown Tech?
Zero.
E corect.
Midtown ia campionatul.
- Am câștigat! - Sunt atât de mândră de voi!
- V-am zis că n-avem nevoie de Peter. - Flash, n-ai răspuns la nimic.
- Admiri priveliștea, Michelle? - Da, doar că...
Nu vreau să glorific ceva ridicat de sclavi.
Sunt sigur că Monumentul n-a fost ridicat de...
Bine.
- Lectură plăcută. - Mulțumesc.
- Ned, ești în viață. - Peter, ești bine?
Unde e chestia strălucitoare?
- E în siguranță. În rucsacul meu. - Ned, ascultă, e periculoasă.
Ai ratat concursul. Te-am acoperit.
- Ascultă. - Suntem la Monument.
- Peter, tu ești? - Bună, Liz.
- Ea e Liz? - Dă-mi-l pe Ned.
- Ar trebui să-i spui ce simți. - Nebunule. Ai noroc c-am câștigat.
Vreau să fiu supărată, dar sunt mai mult îngrijorată. Ce s-a întâmplat?
Dă-mi-l pe Ned. E important.
- Tot ce aveți, pe bandă. - Are ceva în rucsac.
E periculos. Nu-l treceți prin razele X.
Liz? Liz! La naiba.
Pot să-i zic eu lui Peter că e exmatriculat?
Monumentul Washington are 169 m și 26 cm înălțime.
Priviți cum marmura și granitul sunt tăiate în jurul pietrei.
Nu, nu. Karen, ce se întâmplă acolo?
Miezul chitauri a fost detonat
și a provocat avarii structurale liftului.
Prietenii mei sunt acolo!
Poftim? Nu-ți face griji, dnă, totul va fi bine.
Scuzați-mă! Doamne, ce înalt e!
Doamne, priviți tavanul.
Rămâneți calmi.
O să murim toți aici.
Mai sunt aproximativ 10 minute până la prăbușire.
Suntem terminați.
Știu că a fost înspăimântător, dar sistemele de siguranță merg.
Sistemele de siguranță sunt total ineficiente.
Aici suntem în deplină siguranță.
Cei aflați în lift sunt în pericol iminent de moarte.
Urc cât de repede pot!
- Haideți! - Dă-mi mâna.
Mai ai 125 de secunde până la un dezastru.
Ce?! De ce?
O mișcare neașteptată a accelerat deteriorarea.
- Cum ajung acolo? - Activez drona de recunoaștere.
S-a aflat acolo tot timpul? Grozav!
Localizez punctul optim de intrare.
Mergi către fereastra din sud-vest.
Karen, am pornit într-acolo.
- E multă sticlă pe aici. - Te descurci.
Continuați, continuați.
Bine. Dumnezeule.
Bine.
Care-i problema? Ai ajuns la fereastră.
- De ce eziți? - E în regulă.
N-am mai fost atât de sus până acum.
Și nici nu ți-ai reinstalat parașuta,
așa că o cădere de la înălțimea asta riscă să fie fatală.
Perfect.
Dumnezeule!
De ce nu se sparge?
E sticlă balistică de zece cm. Va trebui să lovești mai tare.
Poliția metropolitană Washington DC. Identifică-te!
Prietenii mei sunt înăuntru! Opriți-vă!
Coboară imediat!
- Bine, cine urmează? - Eu, e rândul meu.
Flash, pe bune? Ce faci?
- Haide. - Lasă trofeul.
Coboară!
Coboară imediat!
Coboară sau deschidem focul!
Mai sus, mai sus!
Mă descurc.
Ia trofeul.
E ultimul avertisment.
O să mor.
Sparge!
Am reușit!
Ce mai faceți? Nu vă temeți, vă salvez eu.
- Da! Da! - Hei, hei!
- Voinicule, nu te mai mișca! - Scuze, dle.
Haideți, haideți.
Bine, bine.
- Haideți, dle Harrington. - Ned, vino și tu.
- Aici coborâți voi. - Haide, Liz.
Mergeți, mergeți. Toată lumea, afară. Ieșiți, oameni buni.
- Sigur e în regulă? - Liz.
Liz!
Ești în siguranță.
Bine.
- Dumnezeule! - Bine, bine.
Sus, sus. Nu vă apropiați.
- Haide înăuntru. - Sunteți teferi?
Toată lumea e bine?
Asta e șansa ta, Peter.
Sărut-o.
Mulțumim.
Chiar ești prieten cu Peter Parker?
Pot să termin următoarea comandă, dar fără alte materiale din camionul ăla...
Da, la naiba.
Avem destule ca să onorăm comanda Gargan, nu?
Da, dar după asta, am terminat.
Poate ar trebui să construiesc etanșarea de mare altitudine.
- Termină. - E doar un jaf.
Nu.
Opt ani și niciun semn de la FBI, nimic
de la clovnii ăia în costume de Halloween din Stark Tower.
Și apare ticălosul ăsta mic în colanți roșii.
Crede că poate distruge tot ce am construit.
Pe bune?
O să-l omor.
- O să-l găsesc... - L-am găsit eu.
Omul-păianjen a intervenit
eroic și a salvat echipa din Queens care participa la decatlon.
Identitatea eroului cu mască nu e cunoscută.
- Mamă. - Copii.
- Peter? - Vino la mine, vino la mine.
Weekendul trecut, echipa Midtown de la decatlon
i-a învins pe cei mai buni din țară și a câștigat campionatul.
În aceeași zi, a învins și moartea.
Explozie. Sally țipa, Flash țipa. Toată lumea țipa.
Vedeai lasere mov, fum peste tot, înghesuială ca la un concert Bon Jovi.
După cum știți, am scăpat cu viață, asta e important.
N-aș fi suportat să pierd un elev într-o excursie școlară.
Nu încă o dată.
Nimeni nu a fost grav rănit mulțumită Omului-păianjen.
Mulțumim, Omule-păianjen.
Urmează: mania Omul-păianjen cuprinde școala.
Cum îți poți arăta spiritul de păianjen?
Tipule!
Cum e să fii faimos, când nimeni nu știe că ești tu?
- O nebunie. - E o nebunie.
- Ar trebui să le spunem tuturor? - Nu.
- Ar trebui să le spun eu? - Nu, nu e o idee bună.
- Bine, haide, întârziem la ore. - Nu merg la ore.
Deja ai necazuri după abandonarea decatlonului.
Ascultă, mi-am dat seama.
Tipul fură de la Controlul Daunelor.
Cu ce ia de la Controlul Daunelor își face armele.
- Tot ce trebuie să fac e să-l prind. - Avem test la spaniolă.
Ned, probabil n-o să mai merg la școală.
Dl Stark îi mută pe Răzbunători în nordul statului,
- ...și după ce o să-l prind... - Tipule.
Vrei să nu termini liceul?
Am depășit demult faza cu liceul.
Parker, la mine în birou.
Așadar,
ai fost consemnat.
Ai făcut o prostie. Știi că ai făcut ceva rău.
Întrebarea e: „Cum vei îndrepta lucrurile?”
Poate voiai să fii cool.
Dar ascultă pe cineva care a fost înghețat 65 de ani,
singura cale să fii cool e să respecți regulile.
Toți știm ce e bine și ce e rău.
Când fraierii încearcă să te convingă cu ceva....
- ...ce știi că e greșit... - Unde pleci? Înapoi.
...întreabă-te: „Ce ar face Căpitanul America?”
Tu ce faci aici? Nici măcar nu ești consemnată.
Știu, vin să le fac portretele oamenilor în criză.
Ăsta ești tu.
Corpul tău se schimbă, crede-mă, știu cum e.
LICHID DE PÂNZE
May?
Hei, Karen, ce faci?
Bună, Peter. Ce-ai făcut la spaniolă?
Am nevoie de ajutor.
Încerc să-mi dau seama cine erau tipii de sub pod,
dar îmi amintesc doar o parte din numărul mașinii.
Folosesc recunoașterea facială pornind de la înregistrare.
- Înregistrare? - Da, Peter.
Înregistrez tot ce vezi.
- Tot? - Tot.
- Tot timpul? - E „Protocolul Baby-Monitor”.
Bineînțeles că există așa ceva.
- Da, derulează până la vinerea trecută. - Cu plăcere.
Salutare, tuturor. Ce petrecere grozavă.
Ce faci, Liz? Peter mi-a povestit multe despre tine.
Nu, nu, nu. Aici mă prostesc eu.
Du-te spre finalul zilei.
Sunt eu, Thor, fiul lui Odin.
Nu, nu. La asta chiar nu...
La asta chiar nu vrem să ne uităm.
- Ești amuzant când imiți pe cineva. - Pe repede înainte până la arme.
Bine.
- Cine sunt cei doi din dreapta? - Caut în baza de date a poliției.
Nu i-am găsit.
- Nimic? - Am identificat un individ.
Aaron Davis, 33 de ani.
Are dosar penal și locuiește în Queens.
Hai să îi facem o vizită.
Vrei să activez „Protocolul de interogare avansată”?
Da.
- Îți amintești de mine? - Hei...
Vreau informații. O să mi le dai acum.
- Bine, ușor. - Haide!
- Ce-i cu vocea ta? - Ce vrei să spui?
Te-am auzit la pod. Recunosc o voce de fată.
Nu sunt fată, sunt băiat. Adică, sunt bărbat.
Nu-mi pasă ce ești, băiat, fată...
Nu sunt fată, sunt bărbat.
Haide, omule. Cine vinde armele?
Trebuie să știu. Dă-mi nume, altfel...
- N-ai mai făcut asta până acum, nu? - Dezactivează modul interogare.
Uite ce e.
Tipii ăștia vând arme extrem de periculoase.
Nu e bine să fie pe străzi.
Dacă pot tăia prăvălia lui Delmar în două...
- Știi prăvălia? - Cele mai bune sandvișuri din Queens.
- Sub Haven e destul de bun. - Prea multă pâine.
- Mie îmi place pâinea. - Haide, te rog.
Mod de interogare tâmpit. Karen, să nu-l mai folosești.
I-ai spus tipului: „Dacă vrei să împuști pe cineva, împușcă-mă pe mine.”
Destul de curajos.
Nici eu nu vreau armele alea în cartier.
Am un nepot care stă aici.
Cine sunt tipii ăștia?
Ce-mi poți spune despre tipul cu aripi?
E un psihopat, costumat în diavol, și cam atât.
Nu știu cine e și unde e.
- Dar știu unde va fi. - Da?
Da, un nebun cu care am lucrat
trebuie să facă o afacere cu el.
Bine! Bine.
- Mulțumesc... - Hei! Hei!
Nu ți-am spus unde. Nu știi ce loc.
Da, bineînțeles. Greșeala mea. O prostie. Doar că...
Da.
- Unde e? - Poți să-ți dau un sfat?
Trebuie să devii mai bun la partea asta.
Nu înțeleg.
Pot intimida pe cineva.
- Feribotul din Staten Island, la 11:00. - Așa curând.
O să se dizolve în două ore.
Nu, nu. Vino și rezolvă asta.
- Două ore. Meriți. - Am înghețată.
O meriți. Ești un infractor. Pa, dle infractor!
Drăguț.
Bine, Karen, activează modul recunoaștere avansată.
Sigur.
E în față. Pe puntea principală.
Îl urăsc pe tipul ăsta.
E tipul de pe pod, nu? Cine e celălalt?
Ține-mă la curent.
Nu am dat de el în baza poliției.
Ai un apel de la May. Să-l redirecționez către ecran?
Nu pot să vorbesc acum. O sun eu înapoi.
Dronuță, stai cu ochii pe tipul ăla. Nu trebuie să ne mai scape de data asta.
- Cine e tipul din stânga? - Mac Gargan.
Are ditamai dosarul penal, inclusiv omor.
Vrei să activez modul „deces instant”?
Nu, Karen, termină odată cu asta.
Camionetă albă.
Dronuță, caută pe vas o camionetă albă.
E perfect.
Am armele, cumpărătorii și vânzătorii la un loc.
- Apel de la Tony Stark. - Nu, nu.
- Nu răspunde. - Dle Parker, ai o secundă?
- Sunt la școală. - Nu, nu ești.
- Bună treabă în DC. - Bine.
Tatăl meu nu m-a sprijinit niciodată cu adevărat
și eu încerc să întrerup cercul rușinii.
Am ceva de făcut.
Nu mă întrerupe când te laud.
Oricum, lucruri mărețe se vor... Ce-a fost asta?
Sunt la repetiții cu fanfara.
Ciudat. Happy mi-a zis că ai renunțat acum șase săptămâni. Ce se petrece?
- Trebuie să închid. - Hei!
Le iau eu pe alea!
Salut, băieți! Afacerea cu arme ilegale era la 10:30. Ați ratat-o.
Tipul păianjen e aici.
Nu așa repede!
Sunteți bine? Greșeala mea. Am fost cam dur.
Trebuie să spun că celălalt tip se descurca mai bine cu aia.
Sincer...
Sunt șocat.
Nu mișca! FBI!
La pământ! FBI!
Cum adică, FBI?
- FBI e Biroul Federal de Investigații. - Știu ce înseamnă. Ce caută aici?
Dă-te la o parte! La o parte!
Nu.
Ferește-te! Mișcă!
- Mișcă! - Du-te sus!
O întindem de aici.
Activează pânza-electroșoc.
Te pui cu lucruri pe care nu le înțelegi.
Doamne! Ce să fac? Karen...
Fă-mi o radiografie a vasului și țintește punctele de susținere.
Pânză-grenadă! Pânză-grenadă!
Pânză bifurcată. Haide!
Bravo, Peter. Ai succes în proporție de 98%.
- 98%? - Da, Omule-păianjen!
Ce naiba?
Salut, Omule-păianjen.
Repetiții cu fanfara, ziceai, nu?
Da, Omul de Oțel!
Dle Stark.
Dle Stark, ce pot să fac? Ce vrei să fac?
Cred că ai făcut suficient.
Asta e tot. O iei la fugă?
Cei de la FBI ne așteptau.
Acum suntem și pe radarul Omului de Oțel.
Da, eu o iau la sănătoasa.
Și tu ar trebui s-o faci.
Știi că nu pot face asta.
Și acum ce?
Mason, poți să faci etanșarea aia de mare altitudine la timp?
Serios?
Da. Nu vei regreta.
Te bagi?
În episoadele trecute din Peter o dă-n bară,
ți-am zis să nu te bagi în așa ceva.
În loc, tu modifici un costum de milioane de dolari,
ca să acționezi pe la spatele meu
- ...și să faci exact ce ți-am interzis. - E toată lumea teafără?
Nu mulțumită ție.
Nu mulțumită mie?
Armele alea sunt pe străzi și am încercat să-ți vorbesc,
dar nu m-ai ascultat.
Nimic din toate astea nu s-ar fi întâmplat, dacă mă ascultai.
Dacă ți-ar fi păsat, ai fi fost aici.
Am ascultat, puștiule. Cine crezi că a chemat FBI-ul?
Știi că am fost singurul care a crezut în tine?
Toată lumea mi-a zis că sunt nebun să recrutez un puști de 14 ani.
- Am 15. - E momentul să-ți ții pliscul, bine?
Vorbește adultul. Dacă murea cineva în seara asta?
Era altă poveste, nu? E vina ta.
Și dacă mureai tu,
am senzația că era vina mea.
- Nu-mi trebuie asta pe conștiință. - Da.
- Iartă-mă. Înțeleg. - Scuzele nu rezolvă nimic.
Am vrut să fiu ca tine.
Iar eu am vrut să fii mai bun.
Nu merge. Vreau costumul înapoi.
- Pentru cât timp? - Definitiv.
- Da, așa merg lucrurile. - Nu, nu, te rog.
- Dă-mi-l. - Te rog, e tot ce am.
Fără el nu valorez nimic.
Dacă nu valorezi nimic fără el, atunci n-ar trebui să-l ai.
Bine?
Doamne, vorbesc ca tata.
N-am alte haine.
Bine, rezolvăm cumva.
AM SUPRAVIEȚUIT CĂLĂTORIEI LA NY.
Hei!
Te-am sunat toată ziua. N-ai răspuns la telefon.
Nu poți să faci așa ceva.
Apoi a fost incidentul cu feribotul.
Am sunat la cinci secții de poliție.
La cinci.
Ți-am sunat prietenii, pe mama lui Ned.
Sunt bine. May, sunt bine. Liniștește-te. Sunt bine.
Gata cu minciunile.
Știu că ai plecat din consemnare.
Știu că ai plecat din camera de hotel din Washington.
Știu că noapte de noapte pleci de acasă.
Nu e în regulă.
Peter, trebuie să-mi spui ce se petrece. Dă-i drumul.
Suntem doar tu și cu mine.
Am pierdut stagiatura Stark.
- Poftim? - Da.
Ce s-a întâmplat?
Credeam că, dacă voi munci din greu, el ar putea să... El va... Știi tu.
Dar am făcut-o de oaie.
E în regulă. E în regulă.
E în regulă.
Îmi pare rău că te-am îngrijorat.
Nu încerc să-ți distrug viața.
Da, știu.
Doar că...
- Și eu obișnuiam să plec pe furiș. - Da.
Fă un duș. Miroși.
Miroși a gunoi.
Știu.
Peter, ești un puști bun și deștept,
încearcă să nu mai faci probleme, da?
Da.
Bine, ieși de aici.
Te-a exmatriculat?
Trebuie să te duci la liceul ăla unde directorul are o arbaletă?
Sunt aproape sigur că asta e un mit urban și nu, nu m-a exmatriculat.
Ești așa norocos.
Hei.
- Hei. - Credeam că ești la ora de algebră.
Da, mai făceam câte ceva pentru banchet.
Ascultă, eu...
Vreau să-mi cer scuze pentru ce s-a întâmplat la concurs.
E în regulă.
Concursul era cel mai important lucru, dar, apoi, era să mor.
Nu, eu...
Ce vreau să spun e că...
Nu a fost frumos din partea mea, mai ales...
fiindcă...
îmi place de tine.
Știu.
Știi?
Nu te pricepi deloc să ții un secret.
Da, ai fi surprinsă.
Trebuie să ajung la ore, dar...
Aș spune să ne mai vedem, dar cred că o să fiu consemnat...
o veșnicie, dar...
Presupun că ai deja partener pentru banchet.
Am fost așa ocupată cu organizarea, că n-am ajuns la asta, așa că...
Vrei să...
mergi cu mine?
Da. Sigur.
Da? Adică, grozav. Tare.
Încolo trebuie să merg, de fapt.
May, am nevoie de ajutor.
Nod Windsor
În mijloc sau de jur împrejur?
Da?
E ziua cea mare. Care e planul?
Îi deschid ușa.
Îi zic că e frumoasă, dar nu des, fiindcă e ciudat.
- Nu fi un ciudat! - Nu.
Când o să dansez cu ea, o să-mi pun mâinile pe șolduri.
O să mă descurc.
- Te iubesc. - Pa!
Tu trebuie să fii Peter.
Da.
Sunt tatăl lui Liz.
Dă-mi mâna.
Ce strânsoare puternică!
Intră. Haide.
Bună, Peter.
Ești foarte chipeș.
Mulțumesc.
I-ai reținut numele, da?
- Freddie? - Peter.
Peter. Peter.
Mă duc să o chem pe Liz.
Bine.
Te simți bine, Pete?
Da.
Ești cam palid.
Vrei ceva de băut?
Vrei un coniac, whisky sau altceva?
N-am voie să consum alcool.
Ăsta e răspunsul corect.
- Arăți minunat. - Te rog, nu mă face de râs, tată.
N-am dreptate, Pete?
Da, arăți foarte bine.
Încă o dată ai dat răspunsul corect.
E o floare pentru mine?
Mulțumesc.
Eu sunt șoferul, așa că haideți să o luăm din loc.
Nu, nu, iubitule, trebuie să facem niște poze.
- Bine. Perfect. - Mamă.
Bine. Haideți.
Peter, mai aproape.
Zâmbiți.
Gata.
- Dle, nu trebuie să ne duceți dvs. - Nu e mare lucru.
Plec din oraș. E în drumul meu.
- E tot timpul plecat. - E ultima dată.
- Mulțumesc. - Promit.
E drăguț.
- Ne vedem peste câteva zile. - Pa, iubitule.
Haide, Pedro.
- Pa, Peter. Distracție plăcută. - Așa va fi.
- Ce o să faci, Pete? - Poftim?
După absolvire, ce crezi că o să faci?
- Nu știu. - Nu-l interoga, tată.
Întrebam și eu.
Voi, care mergeți la școala aia,
aveți cam toată viața planificată, nu?
Eu sunt abia a zecea.
Peter e stagiarul lui Tony Stark. Nu cred că trebuie să-și facă griji.
Da? Stark?
Grozav.
Ce faci acolo?
De fapt, nu mai sunt stagiarul lui.
- Serios? - Da, a devenit...
plictisitor.
Plictisitor? Te vedeai cu Omul-păianjen.
Da? Cu Omul-păianjen?
Ce fel de om e?
E de treabă.
Un om de treabă.
Un tip pe cinste.
Uite. Ce drăguț.
Te-am mai văzut, nu?
Undeva. Ne-am... Ne-am...? Până și vocea ta...
Merge cu mine la decatlonul academic.
Și a fost la petrecerea mea.
A fost o petrecere frumoasă, chiar frumoasă.
- Aveți o casă frumoasă, multe ferestre. - Tu ai stat cam două secunde.
A fost... Am stat mai mult de două secunde.
- Ai dispărut. - Nu, nu. N-am dispărut.
Ba da, ai dispărut. Cum faci mereu. La fel cum ai făcut și la Washington.
A fost groaznic ce s-a întâmplat la Washington.
Ți-a fost frică?
Pariez că ai fost fericit când prietenul Omul-păianjen
a apărut în lift, nu?
Eu nu am urcat cu ei.
Am văzut totul de la sol.
Da.
Am avut noroc că a fost acolo atunci.
Bunul Om-păianjen.
Tată, e verde.
Am ajuns. Capăt de linie.
Mulțumesc, tată.
Tu intră, dulceață.
Eu o să-i țin lui Peter „discursul tatălui”.
Să nu-l lași să te intimideze.
Te iubesc.
- Și eu te iubesc, dulceață. - Zbor liniștit.
Bună!
Ce bine arătați!
Ea știe?
Ce să știe?
Deci nu. Bun.
Știi să păstrezi secrete.
Admir asta.
Am și eu secretele mele.
Dintre toate motivele pentru care n-am vrut ca fata mea să umble cu...
Peter,
nimic nu e mai important ca familia.
Ai salvat viața fiicei mele.
N-aș putea să uit asta niciodată.
Așa că o să-ți dau o șansă.
Ești pregătit?
Intri pe ușile alea, uiți ce s-a întâmplat acum
și niciodată, dar niciodată,
nu te mai bagi în afacerile mele.
Fiindcă dacă o vei face din nou,
o să te omor,
pe tine și pe toți dragi ție.
Te distrug.
De asta sunt în stare ca să-mi protejez familia. Înțelegi?
Hei.
Tocmai ce ți-am salvat viața. Ce spui?
Mulțumesc.
Cu plăcere.
Acum intră și fă-mi fata să se simtă bine, da?
Dar nu prea bine.
Hei.
Ce ți-a zis?
Trebuie să plec.
Îmi pare rău.
Nu meriți asta.
Te-a lăsat să alegi.
- Ai ales greșit. - Ce naiba?
Ce-i cu costumul ăsta de doi bani?
Lansatoarele de fire.
La început aveam îndoieli în legătură cu asta, dar la naiba!
Scârbos.
- De ce te-a trimis aici? - Nu o să afli niciodată.
Bună lovitură!
Bine!
Ned, tipul cu aripi e tatăl lui Liz.
- Poftim? - Trebuie să-i spun dlui Stark.
Sună-l pe Happy Hogan. E șeful securității.
Urmărește-mi telefonul.
- O să fii bine? - Rapid, să-l prindem
înainte să părăsească orașul.
Îmi pare rău pentru cină,
dar eu cunosc un biban proaspăt, iar ăla nu era, bine? Așa că...
Flash, dă-mi mașina și telefonul.
Dle, mașina e a tatălui meu. Așa că nu pot...
Alo, Ned? Mă auzi?
- Ned aici. - Ned, vreau
- ...să-mi urmărești telefonul. - Bine, unde e?
Genial. A trecut de GameStop, pe Jackson Avenue.
De unde s-or aprinde farurile? Sunt în mașina lui Flash.
- Caut specificațiile tehnice. - Ești pe difuzor.
- I-ai furat mașina lui Flash? Bestial. - Da, e bestial. E...
La o parte! La o parte! Mișcă!
- Ești OK? - N-am condus până acum,
am mai mers cu May prin parcări, dar asta e un pas înainte major.
Ai reușit să dai de Happy?
Mă ocup de asta. Trebuie să sparg telefonul.
Tipul din scaun.
Decolăm în nouă minute.
Alo? Alo? Cine e?
- Dle Happy, sunt Ned. - Cine?
Sunt amic cu Peter. Am să vă zic ceva important...
Cred că glumești.
La naiba!
Ned, cum stăm cu farurile?
Un buton rotund în stânga volanului. Mișcă-l în sensul acelor de ceasornic.
În stânga, bine.
Perfect. Unde e telefonul meu acum?
În zona industrială din Brooklyn.
Poftim? N-are niciun sens. Zicea că pleacă din oraș.
Ciudat. Am dat de dl Happy. Nu cred că te place, să știi.
Părea că urmează să urce în avion.
Decola în nouă minute.
- Poftim? - Era înconjurat de cutii.
Cutii? Se mută.
Se mută. O să jefuiască avionul ăla.
Trebuie să-l opresc!
Bine, plecăm în opt minute.
Mai avem de încărcat armura Hulkbuster a lui Tony,
un prototip al noului scut al Căpitanului și Meging...
Meg...
Cureaua magică a lui Thor.
Încetinește. Te apropii. E pe dreapta.
- Poftim? - Fă la dreapta.
- Peter, ești în regulă? - Da.
Mai încearcă să dai de Happy.
A fost o onoare, Omule-păianjen.
Ce faci aici? Avem banchet.
Eu...
mă uitam...
la filme porno.
Hei!
Surprins?
Salut, Pete.
Nu te-am auzit intrând.
S-a terminat. Te-am prins.
Trebuie să-ți spun ceva, Pete,
chiar îți admir curajul.
Văd de ce te place Liz.
Chiar văd. Când ai venit la noi acasă,
nu eram sigur de ce. Mă gândeam: „Pe bune?” Dar acum înțeleg.
Cum ai putut să-i faci asta?
Ei? Nu-i fac nimic, Peter.
Fac asta pentru ea.
Da.
Peter,
tu ești tânăr.
Nu înțelegi cum merge lumea.
Eu știu că a vinde arme unor infractori e greșit.
Cum crezi că a plătit pentru turn prietenul tău Stark?
Sau pentru jucărioarele lui?
Oamenii ăia, Peter,
cei bogați și puternici, fac orice vor.
De tipii ca noi,
ca mine și ca tine,
nu le pasă deloc.
Noi le construim drumurile, la purtăm războaiele
și de toate, dar lor nu le pasă de noi.
Trebuie să strângem după ei. Trebuie să le mâncăm resturile.
Așa merg lucrurile.
Sunt sigur că știi despre ce vorbesc, Peter.
De ce îmi spui asta?
Fiindcă vreau să înțelegi.
Și...
fiindcă aveam nevoie de timp ca să o ridic în aer.
Îmi pare rău, Peter.
La ce te referi? Chestia aia nici nu m-a atins încă.
Adevărat. Pe de altă parte...
nici nu încerca să te atingă.
Șefu’, pornesc motoarele.
- Bine. Da, da. - Haide, haide.
Bine, gata?
Hei?
Hei!
Vă rog!
Vă rog, sunt jos, aici.
Sunt jos. Sunt blocat.
Sunt blocat. Nu pot să mă mișc. Nu pot...
Dacă nu valorezi nimic fără costum, atunci n-ar trebui să-l ai.
Haide, Peter.
Haide, Omule-păianjen.
Haide, Omule-păianjen!
Gata pentru interceptare. Verde!
O, da.
Activăm panourile retro-reflectorizante.
Am avionul în raza vizuală, dar simt o mică rezistență.
E probabil doar rezistența aerului la noile turbine.
Fii atent la camerele ascunse. Rămâi în unghiurile moarte.
Dumnezeule!
Lansez containerul vidat de înaltă altitudine.
Sper să meargă, Mason.
Ai încredere, șefu’, o cutie de luăm și suntem aranjați pe viață.
Da.
Ai 30 de secunde să ajungi în cabină și să anulezi sistemul de securitate.
Clonez semnalul transponderului.
Lansez drona de diversiune.
Introduc coordonate noi.
Bun, așadar e pe drum.
- Da, dle, e pe traseu. - Bine, mulțumesc.
Bine.
Grozav!
Un bal obișnuit,
pe un avion invizibil,
luptând cu tatăl iubitei mele.
Doamne!
Nu pot să cred că a mers.
Șefu’, pierde altitudine. Pleacă de acolo.
Nu plec cu mâna goală.
Doamne!
- Pleacă de acolo. Ce faci? - Întoarce, te rog. Întoarce.
Salut, Pedro.
Bingo!
Costumul tău.
Costumul tău o să explodeze.
E timpul să te duci acasă, Pete.
Încerc să te salvez!
Nu.
L-AM GĂSIT PE TIPUL VULTUR
OMUL-PĂIANJEN P.S. ÎMI PARE RĂU PENTRU AVION
Arăta demențial. Toată...
A fost demențial.
El... El era...
Și tu erai...
Și apoi l-am lovit cu...
A fost așa... Doamne!
M-ai salvat.
A fost bestial.
Bună, Liz.
O să-mi lipsești.
Pa.
Liz.
Liz, îmi pare foarte rău.
O spui cam des. Acum pentru ce îți pare rău?
Pentru banchet?
Chiar a fost un lucru urât.
Păi, da, dar...
Tatăl tău... Nu pot nici să-mi imaginez prin ce treci acum.
Dacă te pot ajuta cu ceva...
Ne mutăm în Oregon.
Mama spune că e plăcut acolo, așa că e în regulă.
Oricum tata nu ne vrea aici în timpul procesului. Așa că...
Liz, eu... Eu...
Pa, Peter.
Orice s-ar întâmpla cu tine, sper să găsești o soluție.
Felicitări, campioni naționali la decatlon.
Da!
Va trebui să-l pun înapoi în vitrina cu trofee,
dar îl mai las puțin, să vă motiveze la pregătire.
E cam devreme, dar vom avea nevoie
de un nou căpitan la anul.
Prin urmare, o numesc pe Michelle.
Bravo!
Mulțumesc.
Prietenii îmi spun MJ.
Credeam că n-ai prieteni.
Nu aveam.
Număr necunoscut Du-te la baie
- Trebuie să plec. - Unde te duci?
Ce ne ascunzi, Peter?
Glumesc. Nu-mi pasă. Pa!
- Bine, hai să facem niște exerciții. - Da.
Salut, Happy. Ce...? Ce faci aici?
Îți sunt dator.
Nu știu ce m-aș face fără slujba asta.
Înainte să-l cunosc pe Tony...
De cât timp ești aici?
Destul cât să fie ciudat. Șefu’ vrea să te vadă.
- E și el aici? - În baie? Nu, e în nord.
Adică în nord, nord?
Da, să mergem.
Privește.
Impresionant, nu?
Doar ce au terminat cu renovarea.
- Nu vezi așa ceva în fiecare zi. - Aici erați.
Cum a fost drumul?
- Bun. - Lasă-mă un minut singur cu puștiul.
- Serios? - Da.
Trebuie să vorbesc cu el.
Sunt în spatele vostru.
Ce zici să iei mai multă distanță? Da? Limitele sunt bune.
Îmi pare rău că am luat costumul.
Ai căutat-o. Până la urmă, s-a dovedit a fi
clipa de dragoste dură de care aveai nevoie.
Ca să evoluezi, nu? N-ai zice la fel? Nu crezi?
- Poate. - Hai să spunem că a fost.
- Dle Stark, eu chiar... - Ai făcut-o de oaie rău de tot.
Dar apoi ai făcut ce trebuia.
Ai dus câinele la clinica gratuită, ai crescut cățeii corciți.
Bine, nu e cea mai bună analogie.
M-am înșelat în privința ta.
Cu puțin mai multă îndrumare,
cred că vei fi valoros pentru echipă.
- În...? În echipă? - Da.
Sunt 50 de reporteri în spatele ușii. Unii adevărați, nu bloggeri.
Când ești pregătit,
ce-ai zice să probezi ăsta?
Și îl voi prezenta lumii pe noul membru al Răzbunătorilor:
Omul-păianjen.
Am...
Da, uită-te bine.
După conferință, Happy te va duce la cameră,
în apartamentul tău.
Unde va sta? Lângă Viziune?
- Da, Viziune urăște ușile. - E distractiv.
Și pereții.
O să te acomodezi imediat.
Mulțumesc, dle Stark.
Dar mi-e bine așa.
Ți-e bine? Bine...? Cum să-ți fie bine?
Aș prefera să rămân la sol o perioadă.
Omul-păianjen prietenos, de cartier.
Cineva trebuie să aibă grijă de oameni, nu?
Mă refuzi?
Gândește-te bine. Privește costumul.
Uită-te la mine.
Ultima șansă. Da sau nu?
- Nu. - Bine.
Ești genul de erou al muncitorilor, în stilul lui Springsteen, și-mi place.
Happy te va duce acasă.
- Da? - Da.
Poți să aștepți în mașină? Îmi trebuie un minut.
- Mulțumesc, dle Stark. - Da, dle Parker, desigur.
- Ne mai vedem. - Bine.
A fost un test, nu?
- Nu-i așa că nu e nimeni în spate? - Da, ai trecut.
- Bine, ia-o din loc, băiețaș. - Mulțumesc, dle Stark.
Eu îți mulțumesc.
Ți-am zis că e un puști bun.
- Unde e puștiul? - A plecat.
- Toată lumea așteaptă. - A făcut alegerea matură.
- Ne-a surprins teribil. - Ați dat-o în bară?
- El i-a zis să aștepte în mașină. - Glumești?
Am o cameră plină cu oameni care așteaptă
un anunț major. Ce o să le zic?
Inventează ceva. Ce ai zice de....?
- Hap, mai ai inelul ăla? - Dacă am...?
- De logodnă. - Glumești?
Îl car după mine din 2008.
Bine.
Cred că pot inventa ceva mai bun.
Am câștiga timp.
De parcă am avea nevoie.
Nu pot să cred că-l ai în buzunar.
- Vrei să-ți deschid ușa, iubi? - Mă descurc.
Mătușă May, ai pregătit deja cina?
Asta îți aparține TS
May?
Ce nai...?!
OMUL-PĂIANJEN: Întoarcerea acasă
Priviți cine e.
Care erau șansele să ajungem amândoi în aceeași tabără de vară?
Relaxează-te.
Asta? Nu e vina ta.
E vina prietenului nostru, Omul-păianjen.
Am niște băieți afară cărora le-ar plăcea să-l cunoască.
Știi tu, să facă o poză, să-i taie gâtul, să-i pună capul în uscător.
Și am auzit un zvon.
Că tu știi cine e.
Dacă știam cine e,
era deja mort.
Toomes, familia ta e aici!
Salut, sunt Căpitanul America și vreau să-ți vorbesc
despre una dintre cele mai valoroase trăsături ale unui soldat sau elev.
Răbdarea.
Câteodată, răbdarea e cheia victoriei.
Câteodată, nu obții mare lucru
și pare că nu merită.
Și te întrebi
de ce ai așteptat atât pentru ceva dezamăgitor.
Câte din astea mai avem?
Omul-Păianjen se va întoarce
Subtitrare tradusă de Anca Drinca