Велика је грешка била признати ову лутку. Тако вас је нељудски дух преварио.
Дали сте јој дозволу да пустоши ваше животе.
Шта је нељудски дух? -Нешто што никада није
постојало на земљи у људском облику.
Нешто демонско. -Значи, лутка није никада била запоседнута?
Не, коришћена је као канал.
Померала се наоколо да би изгледала као запоседнута.
Демонски духови не запоседају ствари. Они запоседају људе.
Желела је да уђе у вас.
И пошто има ову необичну одлику, лутки ће бити неопходна посебна брига.
Брига? -Требало би је уништити.
То би само погоршало ствари.
Мислимо да је набоље да понесемо лутку са собом.
Чуваћемо је негде на сигурном.
То звучи као одлична идеја. Ваша је у потпуности.
Колико још дуго, шта мислиш? -Око сат времена.
Зашто се не завалиш? Одмори се мало.
Не, изгубиш се и кад се враћаш кући из супермаркета.
Ако урадим то, можда завршимо у Калифорнији.
Тако да ћеш се пробудити уз звуке Пацифика.
Ништа није лоше у томе. Покупићу Џуди успут.
То заправо звучи баш лепо, Еде. Требало би то да испланирамо.
Шта је ово?
Народе, мораћете да се вратите. Поприлично велика саобраћајка се десила.
Можемо ли нешто да урадимо? -Јесте ли доктор или тако нешто?
Тако нешто.
Само је хтео да пита да ли вам треба помоћ. -Да.
Све постижемо. Хвала.
Лепа лутка. -То ти мислиш.
Добро, возићете 5 км назад до последњег излаза.
Скрените на 26 и извешће вас на пут.
26, разумео сам. -Хвала, официре.
Човек и његова лутка.
Мислим да смо промашили скретање.
Нисмо промашили. Бриџвотер је испред нас.
Бриџвотер? Стари Риџ пут. Где си пронашао Бриџвотер?
Знаш шта? Мислим да смо промашили скретање.
Пазићу на Пацифик.
Еде?
Еде? -Држи се, држи се.
Хајде. -Шта се то десило?
Отворићу хаубу да сазнам.
Буди пажљив.
Ево га.
МЕРИВИЛ ГРОБЉЕ
Свиђа ми се твоја лутка.
Хладно ми је.
Управо си доживела саобраћајку.
Јесам?
Жао ми је. Упетљане жице.
Ово би требало да послужи.
Душо, јеси ли добро?
Еде!
Добро сам.
Жао ми је! Као да ми је неко одједном узео камион.
Нисам имао контролу. Јесте ли добро? -Добро сам.
То је лутка, Еде.
То је знак другим духовима.
Овде.
Оче, што пре то боље. -Да.
„Не буди мудар у својим властитим очима.“
„Бој се радије Господа и окрени се од зла.“
„Клетва је Господња на дому опакога.“
„Али стан праведних он благосиља.“
„С подругљивцима он се подругује, а понизнима даје милост.“
„Мудри ће добити славу, а луди носити срамоту.“
Амин.
Треба нам још једна баријера или заштита. Нека светиња.
Слажем се.
Благослов неће бити довољан.
Стакло из капеле, које смо добили из цркве Свете Тројице пре него што је срушена.
Где је?
УПОЗОРЕЊЕ! НИПОШТО НЕ ОТВАРАТИ
„Дај нам да опростимо дужницима својим,
и не уведи нас у искушење, већ избави од зла.“ Амин.
Је л' упалило?
Зло је под контролом.
Соба са предметима у кући Воренових највећа је на свету приватна колекција
запоседнутих и уклетих предмета.
Због садржаног екстремног зла, Воренови сваке недеље благосиљају собу.
иако сваки предмет има своју јединствену и ужасавајућу историју,
постоји један којег Воренови сматрају злобнијим од других...
АНАБЕЛ ПОВРАТАК КУЋИ
ГОДИНУ ДАНА КАСНИЈЕ
ЈУНАЦИ ИЛИ ОБМАНА? КОНТРОВЕРЗНИ ЕГЗОРЦИЗАМ ПОТПАЛИО РАСПРАВУ
Џуди, видела сам да је Мери Елен стигла. Иди узми своје ствари.
Али прво стави своје пахуљице у... Добро. Нема везе. Ја ћу.
Шта је то?
Па? Ти си моја јунакиња.
Новац за пицу је на столу, а сви бројеви поред телефона.
Савршено. -Вратићемо се сутра рано ујутру.
Не морате журити, бићемо добро. Је л' тако, Џуди? -Да.
Значи, вас две ћете... -Бити добре? Да. -И запамтићете да идете у...
У кревет на време. Апсолутно.
Добро, не заборавите да... -Да се забављате. Знам. -И то.
Је л' ви то увежбавате?
КАТОЛИЧКА ШКОЛА СВЕТИ ТОМАС
Земља зове Џуди!
Шта је било? -Ништа.
Добро сам.
Још само неколико сати до викенда.
Отрчаћу до продавнице по намирнице кад будем слобободна.
Покупићу те после, важи?
Звучи супер.
Ћао, Џуди!
Лепо проведи дан!
Госпођо Фели, овде је. Показаћу Вам.
Зашто ми ниси рекла чиме се Воренови баве?
Зар не би требало да си на математици? -Мери Елен!
И код Смитових сам била више од 2 године па ти нисам рекла шта раде.
Шта раде? -Они су подијатри.
Ни слично. Па, подразумева се да ја долазим касније.
Имамо пројекат из социологије који морамо да урадимо.
Немамо никакав пројекат. -Добро, али како они то да знају?
Она је видовита. -Али, они су јунаци.
Мислим да су забринули родитеље који не желе негативан утицај
у околини њихове деце. -Какав негативан утицај?
Зато што се понекад не вратим кући на време?
Између осталог. -Како је у кући?
Језива музика и паучина?
Не. Не, то је досадно предграђе. У твом ормарићу је страшније.
Чекај. Чија је журка и зашто нисам позвана?
Џудин рођендан се ближи па ћемо прославити раније.
Стварно си најбоља бебиситерка, знаш то?
Комплименти никуда не воде. -Шта је са претњама?
Да ли си можда, приметила ко ради провере?
Не би то урадила. -Знаш како га зову?
Како?
Боб-има-муда. Како си? -Ћао, Данијела.
Ћао, Мери Елен. Је л' ово све?
Мислим да јесте. -Супер. -Ти живиш близу Воренових, Бобе?
Да, Мери Елен им чува дете вечерас.
Да. Да, живим одмах прекопута њих. -Да ли некад виђаш нешто страшно тамо?
Нешто попут духа, можда? -Бобе...
Госпођа Фели је испустила конзерву парадајза соса на пролазу 5
и изгледа као место злочина, зато хватај џогер.
Даме. Да ли је све у реду? -Да, господине.
Боб вам не прави проблеме? -Не. -Не.
Да, разумео сам. Хвала, тата. -Добро. -Урадићу то после.
Дакле, шта си видео?
Код Воренових? -Ништа. Ништа.
Ваш рачун је 3,50 долара, па...
Али знаш чиме се Воренови баве? -Било је гласина, ваљда, али...
Гласине. Интересантно. Да ли си знао да гласине круже и о теби, Бобе?
Чекај, стварно? О чему? -О девојци која има...
Добро. Можеш доћи. Престани.
Извини.
Ја сам крив. -У реду је.
Значи, шта... -Ћао, Бобе. Хвала.
Ћао.
Заборавила је јаја...
Ево. -Свиђаш јој се.
Десила се незгода.
Не дирај је. Постаћеш опседнут.
Каже се „поседнут“. -То сам и рекао.
Како год, ако знаш тако пуно, зашто нам не кажеш
да ли се може добити шуга од духова? -Не може.
Како си је онда добила? -Ентони Ријос!
Немој ме терати да зовем твоју сестру. -Молим те немој.
Онда иди. Сви ви. Хајде.
Хајде. Идемо!
Жао ми је што не могу да дођем на твој рођендан, Џуди.
Ни ти не можеш? -Моји родитељи су рекли да још нисам спремна да схватим смрт.
Рођенданска журка је. -Жао ми је.
Колико дуго се то дешава?
Откако су сви прочитали чланак ове недеље.
Молим те немој рећи мојим родитељима. -Нећу. Нећу докле год ти не кажеш.
Не желим да брину. -То су родитељи. Брину за све,
небитно да ли има потребе или не.
Јеси ли сигурна да те само малтретирање мучи?
Не мучи ме то. -Знаш на шта мислим.
Сети се нашег договора. Нема тајни.
Знам. Немам ниједну.
Шта си купила у продавници? -Изненађење.
Рекла си без тајни. -Изненађење није тајна.
Шта је онда? -Изненађење.
Направићемо хаос.
Сачувај нешто за торту. -Не.
Мислим да је неко на вратима.
Куцала сам десет минута.
Како си уопште ушла?
Задња врата. Је л' ово звоно за духове? -Шта је звоно за духове?
Оно показује да ли постоји присутност неког духа.
Значи, јесте. -Не.
То је само звоно. Мама их сакупља.
Ко си ти? -Она је Данијела и отићи ће после торте.
Добро је! Обожавам торту.
Значи, Џуди.
Зар твоји родитељи не чувају овде неке језиве ствари?
Не. Све је закључано у једној соби.
Можемо ли бар да уђемо да погледамо? -Не.
Ни за кога није добро да улази тамо. -Зашто?
Једноствано није.
Чекај.
Ево. Рођендански поклон.
Шта је то? -Погледај унутра.
Откуд ти паре за ово? -То су моје старе.
Али користила сам их само једном јер сам поломила руку
кад сам их обула. -Шалиш се.
Изгледа стабилније од мене.
Уништиће под. -Можемо ли онда да направимо један круг?
Мислим да не... -Добра идеја. Ви идите.
Ја ћу пазити да торта не изгори. -Добро, али не њушкај. Не дирај.
Немој ништа да радиш. Молим те? -Остани у кухињи. Обећај ми.
Обећавам.
ВОРЕНОВИ САВЕТНИЦИ ЗА ДЕМОНОЛОГИЈУ
ОПАСНОСТ! НЕ ДИРАТИ СТВАРИ
Зајеби то.
Позивам духове са друге стране.
Молим вас, откључајте ова врата и пустите ме унутра.
Срање.
Молим те, не осуђуј ме.
Амин.
ЦРНИ ПАС ЛУКА МОРИ
Шта си урадила да те затворе?
Ако постоји присуство у овој соби, молим те дај ми знак.
Било какав знак.
Тата?
Ово је глупо.
УПОЗОРЕЊЕ! АПСОЛУТНО НЕ ОТВАРАТИ
Срање.
Изгорела ти је торта? Данијела! -Само на врху.
Укључи хлађење. Неће ни знати.
Како је прошло на вожњи? -Свидело јој се док није пала
и одерала колено. -Боље него поломљена рука.
Где је она уопште? -Напољу је храни кокошке.
Имају кокошке?
Како ти је колено?
Изгледа да ће твојим фармеркама требати ушивање.
У реду је. Незгоде се дешавају.
Јеси ли се већ уплашила?
Уплашила? Шта? Не. Ко каже да сам се уплашила?
Деца из мог разреда. Ентони Ријос је започео.
Мрзим га. -Чекај. Тони Ријос је започео?
Познајеш га?
Да, он ми је брат. -Ентони Ријос ти је брат?
Да, знам. Не користи то против мене.
Ни ја га не волим.
Знаш, још увек пишки у кревет.
Ниси то чула од мене. Или можда јеси, баш ме брига.
Ипак, буди мало блажа према њему.
Била је тешка година.
Изгубили сте некога?
Тату.
Је л' ти Мери Елен рекла? -Не. Само сам знала.
Доставите.
Могу ли да наручим једну велику, молим? На 3506 Вејмен улицу.
Савршено. Хвала.
Стижем.
Држите своје коње.
Ко је?
Хало?
Данијела?
Је л' Анабел ту?
Ко? -Може ли Анабел да изађе да се игра?
Мислим да си погрешила кућу. Овде нема никакве Анабел.
Да, има. Иза тебе је.
Људи су тако... Стварно су чудни по питању смрти.
Вероватно те због тога зезају у школи. Плаши их.
Третирају то као болест коју не желе да добију, иако је већ сви имају.
Некад сам мислила да је то фатално и одједном.
Да те само нема. Као кад угасиш ТВ.
Онда сам чула за твоје родитеље и њихово истраживање
о загробном животу и тим стварима...
И дали су ми наду.
Да се живот можда негде наставља.
Можда је... мој драги тата још увек тамо негде.
„Драги тата“? -То је било нешто наше.
Он је био драги тата, ја сам била драга Данијела...
Глупост.
Он је још увек тамо негде, знаш.
Мислиш? -Моји родитељи би ти рекли исто то.
Где идеш? -Одмах се враћам.
Тата?
Данијела?
Данијела!
Где је отишла?
Шта радиш? Данијела, не смеш да идеш тамо доле!
Шта радиш? -Мислим да сам видела нешто.
Шта си видела?
Заборави. Није битно.
Џуди?
„У Тебе се Господе, уздам, немој ме оставити под срамотом вечно.“
„Правдом својом избави ме. Нагни ка мени ухо своје...“
Хеј! Хеј, Џуди! Џуди. Шта се дешава? Шта је било?
Шта се дешава?
Шта се догодило?
Ништа. -Џуди...
Само сам се уплашила. -Уплашила од чега?
Понекад...
Видим ствари. Као што моја мама види ствари.
Мислиш нешто попут духова?
Где их видиш?
Свуда где идем.
Џуди...
Духови су некад били људи.
И није свако кога упознаш лош, зато можда нису ни сви духови лоши.
Данијела.
Мораш ово да видиш. -Шта?
Случај који су Воренови истраживали о једној девојци
коју је прогањао неко ко се зове Чамџија.
Ево слике девојке коју је убио. Изгледа познато?
Вас две бисте могле бити сестре.
Ево и остатка документа, ако желиш да погледаш.
Погледај све ово.
Страва.
Ово је документ о Црном Псу. -Црном Псу?
То је случај који су Воренови истраживали
о ђаволу који запосео човека у Енглеској.
Терорисао је читав град.
Зашто су новчићи преко њихових очију? -Шта?
Не знам. Нисам стигла дотле.
Стављали су их на очи мртвима како би платили Чамџији
да води њихове душе у подземље. То је била његова путарина.
Добро, требало би да идемо.
У реду је. И ја волим понекад да њушкам.
Знаш ли чему ово служи, Џуди?
Мислим да се зове Наруквица ожалошћених.
Помаже ти да контактираш вољене које си изгубио.
Шта је то? -Случај који су моји родитељи недавно истраживали.
Венчаница. Прогони људе.
И чини да постану насилни.
Где је венчаница сад? -Низ ходник у соби са предметима.
Ту су сви предмети.
Је л' тако, Џуди? Тако си рекла.
Да. Мој тата каже да је све што је тамо
запоседнуто, проклето или коришћено за неки ритуал.
Јер сам прочитала интервју са твојим татом... -Не.
Не причај о њој.
Зашто не?
Затворена је с разлогом.
Добро, требало би да идемо. -Занима ме шта је на овоме.
Не, Данијела! Чекај!
Заповедам ти, нечисти душе,
и свим твојим поданицима... Заповедам ти да се повинујеш мојим речима.
Добро, представа је готова. Идемо да радимо нешто друго.
Нешто што је у ствари прикладно.
Хајде, зар не желите бар да чујете нешто о самурајима?
Шта кажете на ову? -Не сећем се те.
Како се игра? -Хајде да сазнамо.
Дакле, извучете карту и која год слика да је на њој
она је објекат који покушавате да нађете по осећају у кутији.
Ако се објекат који извучете поклапа са сликом, онда схватате поенту.
Ти прва. -Добро.
Хоћеш ићи да отвориш?
Да. Извините, наставите да играте. Успела сам.
Лепо.
Хало?
Ћао, Мери Елен. -Ћао.
Сећаш се да је у продавници Данијела рекла да си бебиситерка овде?
Да. Да. -И ја.
Због тога сам овде.
Бобе, не желе баш да доводим момке овде.
Не, нисам на то мислио. Нећу да уђем. Само сам...
Мислим, волео бих, али...
Само сам знао да ћеш бити овде,
па сам хтео да свратим и причам са тобом
без ометања мог тате. -Боб-има-муда!
Лепо.
Делите пицу?
Идем по новац. -Да.
Јесте ли вас двоје... -Бар да јесмо.
Знаш да мораш мало да јој се удвараш?
Удварам? -Да.
Момцима попут Мери Елен мора да се удвара.
Мислиш девојкама попут Мери Елен. -Шта сам ја рекао?
Момцима.
Онда, како да јој се удварам?
Постоји само један начин. Очигледан је.
Рокенрол.
Ево. Задржи га. -Слатко.
Хвала, а то значи да можеш да задржиш ово.
Минус једно парче.
Уживао сам у њему у колима. Видимо се после, Мудо.
Позвала бих те унутра, али као што сам рекла...
Не, све је у реду. Мислио сам само да свратим и јавим се...
Драго ми је да јеси. -И мени.
Хеј, Бобе...
Зашто те зову тако?
Знаш да сам ја менаџер опреме за кошаркашки тим? -Да. -Ето зашто.
Нема позадинске приче или нечега иза тога.
Само кажу „Хеј требају ми лопте.“ А ја кажем „Ја имам лопте. Имам их.“
Удвараћу ти се после. Видећемо се. Видећемо се после.
Идем сад.
Ћао, Бобе. -Ћао.
Мери Елен?
Данијела?
Добро, Џуди. Спремна за кревет?
Ово је за тебе. -Шта је то?
То је позивница за моју рођенданску журку.
Не мислим да ће много људи доћи, али хоћеш ли ти?
Видиш шта сам добила? -Ја сам моју добила још пре пар недеља.
Значи, долазиш? -Не бих пропустила.
Шта је то?
О, мој Боже.
Није ваљда. -Јесте.
Бобе!
Боб има муда.
Како изгледам? Где ми је инхалатор?
Срање, у колима је. Шта треба да радим?
Бићеш добро. То је само Боб.
Срање! Јеботе!
Срање!
Не!
Бобе?
Отишао је. -Надам се да је отишао кући да вежба.
Добро. Назад у кревет. Данијела. -Да, да.
Боље би ми било кад би ме пустила да останем. Пробудићу се раније.
Не морамо рећи Џуди. -Не. Не, у реду је. Иди кући.
Али... -Али шта?
Хвала што си дошла. Мислим да је то много помогло Џуди.
Жао ми је што ниси видела никакву паучину и чула језиву музику.
Бар је оно са Бобом било мало језиво.
Али ако Боб дође на врата касно ноћу,
заборави на себе и пусти га на минут унутра.
Зови ме сутра и испричај до детаља.
Неће бити детаља.
Срање.
Како је њен тата умро?
Не знам да ли то прича за лаку ноћ.
Погледај ко су ми родитељи. Навикла сам.
Па, да скратим причу, погинуо је у саобраћајној несрећи.
А дуга прича је та да је... Данијела возила.
Је л' била њена кривица? -Не.
Само једна особа мисли да је њена кривица.
Добро. Да пробамо ово опет.
Ако постоји неко присуство овде...
Тата?
Ти си ми ово урадила! Све је твоја кривица!
Враћај се овамо! Ти си ми ово урадила!
Не, не, не. Молим те. Молим те, не, не. Не иди.
Не иди.
Не, не, не. Не, дођи. Дођи, дођи. Не, не.
Жао ми је.
Џуди?
Шта се дешава?
Имао је сребрне новчиће за очи.
Рекла је да његова светлост води до земље мртвих.
Само желим да пронађем своју сестру.
Када га је први пут видела? -Не много пре него што ју је узео.
Рекла је да некад кад се пробуди, он буде у соби...
и гледа је како спава.
Оне ноћи кад је нестала, обе нас је пробудила бука.
Звучало је као да новчићи падају на под.
Рекла ми је да је сачекам у соби.
И чекала сам.
Никад се није вратила.
Отишла сам да је потражим и нашла се у дугачком ходнику.
Пуном ковчега.
Синоћ... ме је пробудила бука.
Још један новчић је пао.
Било је као да ме је... Као да ме је дозивао.
Јеси ли некад видела Чамџију?
Ако му не платиш путарину, однеће ти душу.
Срање! Срање! Срање! Не.
Џуди! Џуди!
Џуди!
Џуди! Отвори врата, Џуди!
Свиђају ми се твоје лутке.
Џуди! Џуди!
На задња врата!
Заробљене смо.
Хало? -Хвала Богу. Госпођо Ворен?
Мама? -Мери Елен? Џуди? Је л' све у реду? Шта се дешава?
Џуди је добро.
Нешто се дешава у вашој кући и
није сигурно излазити напоље. Не знамо шта да радимо.
Могу ли да причам са Анабел?
Молим? -Мораш јој предати душу, драга.
Шта? -Душу. Жели њену душу.
Дај ми њену душу.
Чекај! Немој! -Тако ми је жао.
Шта радиш овде?
НЕДОСТАЈЕМ ВАМ? НЕДОСТАЈЕМ ВАМ?
Анабел.
Лутка. Она ради све ово.
Лутка? -Жели душу.
Само сам желела да га видим опет.
Шта си урадила?
Хтела сам да му кажем да ми је жао. Знам да сам ја крива.
Данијела, шта си урадила?
Пустила сам је.
Шта си још дирала?
Све.
Бежи! Бежите! Крените!
Мери Елен!
Њена астма. Има напад. Њен инхалатор је у колима.
Ја ћу га донети.
Не! Пусти мене!
Џуди! Бежи!
Мери Елен! Изволи.
Јеси добро?
Где је Данијела? Отишла је по тебе.
Мери Елен? Џуди? Овде горе сам.
Не. То није Данијела.
Неко је контролише. Осећам то.
Шта да радимо? -Морамо пронаћи Анабел.
Морамо је поново затворити.
Знаш ли где је?
Не.
Чекај, чекај, Џуди, немој.
Нису сви духови лоши. Је л' тако?
Нису сви духови лоши.
Шта си рекла? -Хајде, идемо.
Хајде.
Ја ћу је донети.
Не, не, не. Не! Само престани!
Где твоји родитељи држе кључ? -Не знам. Никад није закључано.
Знам где је кључ.
Ја ћу га узети. -Не! Не, немој.
Ја ћу.
Џуди!
Имам га.
„Оче наш, који си на небесима, нека се свети име твоје...“
О, мој Боже.
„Хлеб наш насушни дај нам данас, и опрости нам дугове наше
као што ми опраштамо дужницима својим.“
Мери Елен?
Иди!
Данијела. Данијела, молим те!
Данијела, престани!
Престани!
Заповедам ти, нечисти душе,
и свим твојим поданицима који нападају овог Божјег слугу
Заповедам ти да се повинујеш мојим речима. -Џуди, бежи!
У Његово име, узеће змије...
и Његовим рукама осудити све на зло.
Заповедам ти, нечисти душе, и свим твојим поданицима
да се повинујеш мојим речима! -Не, не.
Ја, слуга Божји... Заповедам ти, нечисти душе,
и свим твојим поданицима, који нападају овог Божјег слугу...
Џуди!
Џуди! Џуди. Џуди. -Узми лутку!
Затвори је! -Покушавам!
Пожури!
„Оче наш, који си на небесима, нека се свети име твоје.“
„Нека дође царство твоје, на земљи као и на небу.“
Стави је унутра! „Хлеб наш насушни дај нам данас,
и опрости нам дугове наше, као што и ми опраштамо дужницима својим,
и не уведи нас у искушење, него избави од зла...“
Амин.
Је л' готово?
Зло је под контролом.
Бобе?
Јесте ли добро? -Да. Добро смо.
Јеси ли ти добро? -Не! Напољу је био вукодлак!
Видео си вуколака? -Да.
Сачувао ме је од њега.
Стварно?
Да. Да. На неки начин.
Можда бисмо требали да причамо о томе негде другде.
Моји родитељи. -Срање! Не смеш да доводиш момке.
Мислим да нам је то најмања брига, Бобе.
Да, да. Ипак, мислим да би требало да идем.
Хеј, слушај, ускоро је матура
и стварно бих волео... -Да. ићи ћу. -Са мном?
Да, ако ме Воренови не убију прво.
Све ћемо им рећи.
Мама! -Џуди! Зашто си будна овако рано?
Немој се љутити... -Шта се десило твом ауту?
Изволите, имаћемо нашу журку?
Шта? -Можеш ли, молим те, да скинеш то?
Неће увек бити овако, обећавам.
Знаш, пре или касније, наћи ћеш људе који ће разумети.
А што се тиче младог Ентонија,
боље да не налетим на њега у скорије време. -Еде.
Срећан рођендан, Џуди!
Хвала! -Срећан рођендан!
Причала сам мало са братом. -Хвала. Уђите.
Може ли нам се придружити мој дечко? -Наравно.
Ћао, хвала што сте нас позвали. -Ћао.
Боб-има-муда. Без зезања.
Ћао, Џуди! -Срећан рођендан, Џуди! -Срећан рођендан! -Срећан рођендан!
Здраво, Џуди, срећан рођендан. -Ћао, народе, добродошли.
Наставите да улазите. -Срећан рођендан, Џуди.
Ентони? -Стварно ми је жао.
Јесам ли још увек позван?
Наравно.
Данијела?
Имам нешто за тебе. -За мене?
Открила си на тежи начин да је у овој соби много зла.
Али знаш ли шта ја волим?
Све ово зло овде...
подсећа ме на све добро што је напољу.
Драга Данијела.
Да ли ти је Џуди рекла то? -Не. Твој тата је.
Такође ми је рекао да му недостајеш.
И да престанеш да будеш тако строга према себи,
јер није твоја кривица.
Хвала.
Жао ми је.
У реду је. Млада си.
Знаш, када сам била твојих година,
једном сам побегла са дечком на 3 дана, а нисам рекла родитељима.
Ја сам ослободила демона. Ни близу није иста ствар.
Па, добро. Истина.
Да ли господин Ворен зна за тог дечка?
Он је био тај дечко.
Жели ли неко да чује песму? -Да!
Добро.
У знак сећања на вољену Лорејн Ворен (1927-2019)