O, bože, stigao je.
Okej, Kris, opusti se.
Večeras će biti najlepše veče u tvom životu.
Zdravo.
- Zdravo, Kris. - Preterala sam s odećom.
Ne, samo...
Moram da otkažem.
Moja sestrica se razbolela, a roditelji mi izlaze večeras.
Pa, mogu da dođem da ti pomognem.
Možemo zajdeno da pravimo kokošiju supu ili tako nešto.
Ne, ne želiš da budeš tamo.
Zarazno je. Ne želim... Ne želim da se razboliš.
Slušaj, ićićemo sledeće nedelje u francuski restoran, okej?
Okej.
Kad?
Ne znam. Petak?
U subotu... moram da krenem. Sestra me čeka.
Uznemirena si zbog ovog večeras?
Ne.
Pa, da, pomalo. Ali razumem.
Znaš, Kris,
devojke kao ti se nalaze jednom u životu.
Zarazno.
- Zarazno? - Da, to sam rekao.
- Laže. - Brenda!
O, bože, ne znam zašto ga toliko dižeš do neba.
Zato što je on najbolja stvar koja mi se ikada desila.
Kris, on je jedina stvar koja ti se ikada desila.
Zato moramo da idemo odavde.
To je kao u mlekari; imaš samo jednu stvar.
Brenda, znaš, zvala sam te da me oraspoložiš.
Sad mi je još gore.
O, Kris, izvini.
Samo sam loše raspoložena.
Moji roditelji me izluđuju.
Moja maćeha je tako naporna.
Ak one izađem iz kuće, uradiću neku glupost.
Oh, nemoj.
Kris? Zdravo, Brenda.
- Zdravo. - Zdravo, mama.
Sad je zvala gđa Anderson.
Želi da zna da li možeš da joj pričuvaš decu večeras.
- Ne. Reci joj da ne mogu. - Zašto?
- Pa, čekaj, zar ne radimo neštO? - Ne, moram da idem kući.
Zato što želim da ostanem kući i budem depresivna.
Čuvati decu Andersonovima. To će svakog dovesti do depresije.
Prestara sam za to.
- Pogodi šta, Bred?
Mama će te ubiti...
ako te uhvati da nosiš rolšue u kući.
Mama prvo mora da me uhvati. Pogodi šta?
Baš me briga.
Mama je zvala Kris da me čuva.
Kris?
O, bože...
- Sara! - Zdravo!
- Kris dolazi.
Sara, skloni se s puta! Kris dolazi!
- Zdravo, Kris. Uđi. - Zdravo.
Puno ti hvala za ovo. Žao mi je što sam zvala tako kasno.
Nema problema. Drago mi je da pomognem.
Sara. Sara!
- Sara, da li si opet uzela moj Klirsil? - Nestala mi je braon boja.
Sjajno. Kako sad ja da pokrijem bubuljice?
- Hoćeš narandžastu? - Ne mogu da koristim bojice za to.
Šta misliš?
Ovo mi je najbolji do sada. Imam sunčeve zrake...
- I ogrtač i specijalni šlem... - Sjajno!
Potrošila si sav moj Klirsil na stotu sliku Tora?
- Tor je moj heroj. - Tor je homo.
Nije.
- Da, jeste. - Nije!
- Tor je pravi homo. - Povuci reč, Bred!
- Neću! - Povuci to što si rekao za Tora!
- Povuci! - Hej!
Povuci to što si rekao za Tora!
- Ubićeš nekoga sa tim. - Povuci reč, Bred!
Povuci to što si rekao za Tora!
Ne.
Ako to ne uradiš, rećiću Kris za sve one ljubavne pesme koje si pisao o njoj.
U redu. U redu, Sara, izvini.
Tor nije homo.
- Hvala. Zdravo, Kris. - Zdravo.
- Zdravo.
Nisi čula šta smo...
- O, ne. - Kul.
Čoveče, izgledap sjajno. Mislim, zaista.
Tvoja kosa. Tvoje oči.
Šta s njima?
Tako su na pravom mestu.
- Bred, opusti se. - Opusti se.
Da ti uzmem kaput?
Izvini. izvini...
- Nisam ... Oh. Izvini. - Hvala.
Čoveče, ovo je stvarno dobar kaput. Mislim...
Ovo nije iz Sirsa ili tako nešto. Previše je dobar.
- Bio je mog dede. - On je imao odličan ukus.
Mrtav je.
O, Bred!
Prestani da se ulaguješ Kris.
Dođi u kuhinju, dušo.
- Da, jeste. - Da. Igrale smo bridž pre neki dan.
- O, zaista? Zdravo. - Aha. - Kako si, Kris.
- Bred je to uradio. - Bred, počisti to.
- Naravno, Mom. - U redu, Kris, imam nešto zabeleženo za tebe.
Bićemo na prijemu u centru udruženja.
- A Sara ne sme da nosi rolšue u kući. - Okej.
- Sad, Sara, Kris je glavni, okej? - Svakako.
Možemo li u Hagen-Daz?
Pa, da. Da, ali ne prekasno, u redu?
Bred će ostati kod svog druga Derila večeras, tako da ne brineš za njega.
Ona se upravo oporavlja od kašlja.
- Prošlo je skoro 2 nedelje. - Zato želim da pije ovo.
Jednu kašiku za sat vremena a drugu pre nego što ode na spavanje.
Prestani da jedeš čokoladu.
Imaćeš tonu bubuljica.
Mama! Isuse!
Lepo se provedite.
Trebalo bi da se vratimo do 1:00.
- Okej. - Dobro mi čuvaj dete.
Čuvaću je svojim životom.
- Zdravo. - Zdravo.
Zdravo.
Bred, u kuhinju i počisti taj nered.
To su zadnja vrata. Ja ću.
Hajde, Kris. Idemo da gledamo TV.
- Da li noćiš kod mene ili ne? - Ne. Ne više.
- Kris je ovde, zar ne? Da, jeste. - Ne!
- Zato ja spavam ovde večeras. - Ne može to tako!
Hajde! Jesi li je već skinuo?
- Ne budi bezobrazan! Sad idi. - Slušaj sebe.
- Zaljubio si se i odjednom si sav fin. - Nisam se zaljubio.
- Šta nosi? - Odelo. Sad briši!
Čekaj, moraš da vidiš Plejboj za ovaj mesec u njemu je devojka koja...
- izgleda baš kao Kris! Ne šalim se! - Pssst!
- Ima te ogromne sise! - O, bože!
- Ko je bio na vratima? - Zalutali pas.
Šta?
- Da li ćeš ići na koledž? - Šta?
O, sjajno.
- Hvala, mama. - Da li ćeš ići na koledž?
- Ne. - Hvala bogu.
Smiri se.
Možda je Majk.
- Halo? - Hoćete li privatiti poziv od Brende?
- O, da, svakako. - Kris?
Kris, ovde Brenda.
- Brenda? - Kris!
- Brenda, šta se desilo? - O, Kris, u nevolji sam.
- Brenda, ti si uvek u nevolji. - Ne, zaista sam u nevolji.
- Uradila si to. - Napravila si neku glupost?
Ne, pobegla sam od kuće!
Šta? Gde si sad?
Na autobuskoj stanici u centru.
Brenda! Slušaj, ne idi nikuda!
Ne mogu! Nemam para. Sve sam potrošila na taksi dovde.
- Kris, potrebna mi je pomoć! - Znam.
To si u mojoj kući!
Ako uzmem taksi do Andersonovih, imaš li para da platiš taj taksi?
O, ne, Brenda, to je skoro 40 dolara. Ja nemam 40 dolara.
Pa, možeš li da me pokupiš?
Ne, Brenda, čuvam dete.
Ne mogu da zovem nikog drugog. Tata ne zna.
Ubio bi me da sazna!
Kris, molim te. Ovde je stvarno strašno!
Videla sam troje ljudi kako maltretira ćelavu kineskinju bez gaća,
a tu je i neki starac koji traži svoje papuče za spavanje.
Izlazi iz moje kuće!
Upravo si se odselio!
- Kris, molim te požuri! - Uzela sam mamin auto.
Ne mogu da ga vozim do grada.
Oh, bože! Eno ga čovek s pištoljem!
Vodi me odavde!
Brenda, slušaj, spusti slušalicu i sedi dole!
Ne mrdaj. Dolazim za pola sata.
Molim te požuri! Mislim da će ubiti nekoga! Možda mene!
Brenda?
Ne mogu da verujem. Ne mogu.
- Ko je Majk? Tvoj dečko? - Da.
Slušajte, ljudi, moram do centra.
- Bred, hoćeš li molim te da čuvaš Saru? - Nikako! Šta ako kuća eksplodira?
Kuća neće da eksplodira.
Osatvi ga ovde i hoće.
Neću biti tu samo sat vremena. To je to. Okej?
- Vi se redovno viđate? Jel' tako? - Šta?
Da! Da li me uopšte slušate?
- Moja mama ti plaća da me čuvaš. - Pa, Bred može da te čuva.
Zašto bi ti moja mama plaćala da me čuvaš ako ostaviš Breda da to radi?
- Sara. - Zašto ne pođemo svi zajedno?
- Zato... - Da li ti se puno sviđa?
- Ne! Da! - Koje od ta dva?
Da, puno mi se sviđa.
Ne, Sara, tvoji roditelji bi umrli ako bi saznali da sam te vozila do centra.
Umrli bi i kad bi saznali da si me ostavila samu s njim.
Pa, ko će to da im kaže?
- Da li neko mora do kupatila? - Jok!
Hajde. Idemo.
- Sad, ako iko pita, idemo na sladoled. - Okej.
- Upadaj! - Putujete?
- Isuse! - Kuda idete?
- U centar. - U grad?
- Sara! - Hej, mogu li i ja?
- Ne, Deril. Idi kući. - Ko je ovaj klinac?
- Zalutali pas. - Deril Kupersmit.
- A ti si Kris Parker, jel' tako? - Deril, idi kući.
Mora da si sjajna bebi siterka.
- O čemu on to priča? - g i gđa Anderson mora da ti jako veruju...
kad vodiš njihovu decu do grada.
- Same. - Aha! Zar nije sjajno?
Tako je sjajno...
- da ću da kažem mami da priča s Andersonovima. - O, zaustavi ga.
- A onda bi možda mogla i mene da čuvaš. - Kris, zaustavi ga.
A možda bi mogli da se odvezemo do Njujorka ili tako nešto, iz zezanja.
- Kris. -Deril! - Misliš?
- Šta sad da radim? - Uđi u kola i pregazi ga.
- Neka pođe. - Deril!
Izvini. Ne mogu da razgovaram. Žurim.
Deril, hoćeš li ući u kola?
U redu.
Sad, momci,
kunem se, ako mi otežate sledećih 60 minuta,
kunem se bogom da ću vas ubiti.
Mrtvi. Ubijeni. Izbodeni.
- Silovani? - Prestara sam za ta sranja.
Majk šta?
- "Majk šta" šta? - "Majk šta šta" o čemu ti pričaš?
- Kako se preziva? - Todvel. Pišeš knjigu?
- Majk Todvel? Poznaješ li ga? - Oni izlaze.
On ima crveni auto, jel' tako?
O, bože, Deril, ti si opterećen i kolima i ženama?
Ipak, mnogo ljudi ima crveni auto.
Da, ali da li puno ljudi ima registarsku tablicu: "Tako Kul"?
To je Majk.
To je tip koji me je prebio prošlog leta zato što sam mu pipnuo auto, a nisam.
- To je bio on? - To je bio on.
- Majk ne bi to uradio. Ne bi. - Da, bi.
Da, bi. I jeste. Prebio me je.
- Hoćeš da vidiš otisak? - Ne!
Gledaj! Tamo živi Tor!
- Tor? - Pa, svi superheroji žive u gradovima.
Spajdermen, Derdevil i Kapetan Amerika.
Ali Tor je najbolji. On se bori protiv sila mraka.
Sile mraka, čuvajte se!
Tako je bebi siterka otišla gore...
a zvuk je postajap sve jači.
Greb, greb, greb.
Bebi siterka staje kod dečije sobe.
Uhvati kvaku.
Ruka joj se trese, a srce snažno lupa.
Znoj joj curi niz lice.
Ona otvara vrata... A deca su mirna u svojim krevetima.
Voleo bih da sam bezbedan u njenom krevetu.
Šta vi momci radite tu pozadi?
N- Ništa. Ništa. Baš ništa. Ništa, zaista.
To je bilo mog tate, kretenu!
Nije trebalo da poneseš, kretenu! Bože!
- Šta sad? - Okej.
Vidite, kad je bebi siterka pogledala bolje decu,
- Videla je da... nemaju lica! - O, bože!
- Samo nekakvu smeša! - Kao za špagete?
- Špagete s mesom. - O, bljak!
Bebi siterka je vrištala i okrenula da pobegne,
ali je tu nekakav veliki, dlakavi čovek...
koji stoji pravo ispred nje, i podiže svoju desnu ruku,
ali umesto ruke ima metalnu kuku.
Kuka kreće ka njenom licu! Greb, greb, greb!
- O, ne! - U redu!
- Pukla nam je guma! Stani ! - Baš sjajno!
- Kuda? - Stani! Na desno, na desno!
Polako! Polako!
Ovo nije smešno!
Prekinite!
Polako.
- Polako. Stani. - Zaustavljam se!
Ovo je sjajno!
Stani.
- Gde je rezervna guma? - Ne znam.
Možda je na autu.
Misliš?
Okej, moramo da zaustavimo nekoga...
i da kupimo gumu. Imam čekove.
Moja tašna.
O, sranje! Zaboravila sam tašnu.
Nemam para.
- Nemam vozačku dozvolue! - Da li si zaboravila tašnu?
- Da, ti mali kretenu. - Sjajna je.
Hej, čekajte, ja imam nešto para.
- Evo. - Zaista?
Oh, šta, 50 centi? Nemaš ništa para.
- Ti si dete, zaboga. - Aha!
U pravu je. Ti si dete, zaboga. Nemaš para.
Zašto ne prošetamo tamo? Baš tamo.
Svi ostanite iza mene.
Imate li rezervnu gumu?
- Ne. - Sara!
Šta...
Izašli ste na magistralu bez rezervne gume?
- Gotovi smo. - Zaista gotovi.
Samo se opustite, ostanite mirni, ne paničite.
- Šta hoćeš? - Samo hoću da vam pomognem.
Ne slušaj ga. Samo želi da nas opljačka.
Šta, bojite se ovoga?
Vi, deco, mora da ste iz predgrađa.
Odjednom se osećam kao pravi idiot.
Samo ostanite ovde, okej? Odmah se vraćam.
Slušajte, stvarno mi je žao što sam vas prepao.
- Malo smo preterali. - U redu je. Navikao sam na to.
Slušajte, cenim to, ali...
Vidite, mi nemamo para. A ja kao čuvam ovu decu,
i ne bi trebalo da ih vodim ovako u grad.
- Zaista ne bi. - Rećiću nešto.
Odvućiću vas do Dosonove garaže,
i kupiću vam gumu. Ja častim, okej?
Okej?
O, ne, to nije u redu.
A šta jeste, da deca ostanu sama na putu?
Ne, verovatno ne.
Zovem se Kris. Kris Parker.
Pruit. "Lepi" Džon Pruit.
- Hej, gospodine. - Da? Kaži?
Kako... kako ste... kako ste...
znate, izgubili to?
- Izgubio šta? - Vašu... vašu ruku.
U Vijetnamu?
Ne, bojim se da ne. Ne, menjao sam gumu ...
i popustila je dizalica, kamion mi je pao na ruku...
i ostao sam bez tog dela. Vijetnam.
Šta su uradili s rukom? Da li su je zakopali?
Ne. Nisam ih pustio.
- Zadržao sam je. - Zadržali ste je?
Imam je ovde.
- Pruit! - Ej!
- Doson je ovde. Upravo sam prošao. - Da.
- I šta si video? - Neće ti se svideti.
- Šta si video? - Auto je parkiran ispred.
- Opte je sa tim kretenom.
O, bože!
- Stanie, g Pruit! Molim Vas usporite! - Ovo je super!
To je auto moje majke!
- Okej, pazite, deco! - O, bože!
- Da li je to ruka? - Ne.
- O, dobro. O, bože! - To je pištolj.
Možemo li opet?
- Kučkin sine! - Šta se ovde dešava?
Isuse.
Ne sa mojom ženom!
Ne mogu da verujem!
Zaista tako mislim! Ubiću ga!
Molim Vas nemojte ga povrediti!
- Ne! - Svi napolje. Izlazite napolje.
Pažljivo!
Molim Vas, nemojte!
Ne, molim Vas!
Ne više! Stanite!
To je auto moje mame!
- Kris! Kris! Ulazi u auto! - Deco izlazite iz mog auta!
O, bože! O! Ne!
- Hajde, Sara. - Zaključaj vrata!
To je moj auto!
O, hvala, gospodine. Spasili ste nam živote.
- Kris? - Da?
On je kradljivac auta.
Ovo je ukraden auto.
- Ne. - Aha.
- Ženska počinje da ludi. - Nije tačno.
Momci hoćete slatkiš?
Bred, nema čokolade! Tvoje bubuljice!
Sara, vreme je za tvoj sirup za kašalj.
Deril, zaveži pojas.
Ona definitvno ludi.
Ne ludim ja uopšte. I dalje se kontrolišem.
Jasno?
Gospodine, hoćete li nas odvesti do sledećeg ugla i stati?
U ovom kraju?
Hej, ja ne bih izašao iz auta u ovom kraju.
- Možete li nas odvesti do najbližeg tržnog centra? - Tržnog centra?
Gde mislite da smo, Bojzi, Ajdaho? Brišite!
Ljudi. Slušajte, rećiću vam nešto.
Zašto ne pođete samnom; imam jedan poslić da obavim.
Onda mogu da vas odvezem do stanice ili tako nešto,
ali ne vozim do nikakvog tržnog centra. Nema šanse.
Obećavate da nećete povrediti ovu decu?
Da, obećavam.
Kuda idemo?
- U pakao. Uzbudljivo, zar ne?
- Rekao sam, oprezno!
- Malecni, treba da mi doneseš...
Odmori malo!
Da li si ti ukrao sva ova kola?
Aha. Lepo zarađujem.
- Zar to nije opasno? - Hej, volim opasnost. U redu?
Trebalo bi da probaš da čuvaš decu.
- Gospodine... - Čekaj, čekaj, čekaj.
- Zoem se Džo Gip, okej? - g Gip...
Ne, samo Džo. Samo Džo.
- U redu? - Moramo da dovezemo naš auto do Dosonove garaže.
- Mislite li da bi mogli... - Čekaj, opusti se. Sve će biti ok. U redu?
U redu, krajnje je vreme u Tari!
Dobar posao. Ima li oštećenja?
Da, nekoliko.
Zdravo.
Zdravo, kako ste? Ja sam Bred Anderson.
Drago mi je. Ovo je moja sestra, Sara.
Ovo je Kris Parker, a ovo je moj najbolji drug, Deril Kupersmit.
Kako ste? Drago mi je. Zaista.
Sjajna košulja.
- Šta radite? - Zdravo! Drago mi je!
Ovo je fino mesto, zaista. Sviđa mi se.
- Hvala. - Aha, tako je... sjajno je.
Slušaj...
- mi smo negde pogrešno skrenuli i... - Aha.
- Ako Vam ne smeta, mi bismo da idemo. - Aha.
Prokletstvo!
Hej, hej, hej, ne drži to u sebi, Grejdon. Idi i isprazni se, čovek.
- Ukrao si auto pun dece.
Ušli su u auto dok sam ga krao.
Šta je trebalo da ih ostavim na ulici? Izginuli bi.
Oni znaju gde se mi nalazimo.
Mogu da odu u policiju.
Gospodine?
Ne, nećemo otići u policiju.
Kako ja to da znam?
Haj, možemo to i da napišemo?
- Potpišemo, da overimo u sudu... - Tišina.
Vodi ih na sprat.
Pobrinućemo se za njih posle ovog sastanka.
U redu, momci, idite kući. Čistac!
Ne brinite, stićićemo kući. Ovo je sve jedna velika greška.
Šta je s Brendom?
To je greška njenih roditelja.
- Pažnja, molim.
De Kalb, Dikson, Sterling, Džoliet, Prinston...
I Molin kreće s kapije broj jedan.
Aurora, De Kalb, Dikson,
- Sterling, Džoliet, Prinston i Molin kreće s prve kapije. - Ništa ne vidim!
- Kris, požuri dođi po mene!
- Mrtav je. - Kao i mi.
- Šta? - Zaista smo u nevolji.
Hoćeš da kažeš da ćemo umreti ovde.
Ne, nećemo.
O, ne. Ne, nećemo da se penjemo gore. Previše je opasno.
Mislim, pogledajte to. Mogli bi oči da iskopamo.
- Aha, pa, možda nam oni iskopaju mozak.
Dalas dobija ferarije.
Imamo jedan lambordžini za Feniks, a u Klivlend idu 4 poršea.
- Zaboravi to. - Ali naručili su.
Rekao sam, zaboravi.
Ne dopada mi se kako vode stvari.
Klivlend je mrtav.
Možemo do tog prozora.
- Zezaš me. - Pazi šta pričaš!
Da pazim? Mora da sereš!
- Pssst - Šta ako padnem?
Neću to dozvoliti.
Hvala, Sara.
Samo budi oprezan.
Čim dobiješ odgovor, nazovi me.
- Moramo... Moramo da sačekamo malo. - I dalje su pretopli?
Mislim da me tvoji roditelji neće više zvati da vas čuvam.
Ako i zovu, tražiću im dolar više po satu.
Pa, višestruko ubistvo,
ili je Sara upravo odsekla prst?
- Javila mi se sekretarica. - Pa, izašli su na sladoled.
Dobro su. Kris će se snaći.
Svakako. Sara verovatno sad pravi gužvu.
Ne gledaj dole.
Idiote!
Pssst!
- Boston: 2 mercedesa. - A šta je sa Filadelfijom?
Jel' ovde?
Gde je magazin?
Playboy?
Ja, uh...
Odneo sam Playboy na sprat.
- Bio je neki članak... - Uzmi ga.
Idemo. Hajde. Požurite.
Sara, drži se.
Jedan BMW. Indijanapolis...
- Gde je? - Nije ovde.
- Mislim da je kod dece. - Onda im uzmi.
Nisu ni oni ovde.
Oni su... pobegli.
- Odakle ti ovo? - Ukrao sam iz kancelarije.
- Hajde! - Uvalićeš nas u takvu nevolju.
- Hej, deco, vraćajte se ovamo! - Trčite!
- U auto! - Hajde.
To su deca. Šta ćeš da radiš, da ih juriš i da ih ubiješ?
Uzmi auto.
Moramo da vratimo magazin.
- Tu su mi beleška za porudžbinu iz Filadelfije. - To bi moglo da nas smesti...
20 godina u zatvor.
Brže !
O, ne!
Hej! Deco, vratite se! Hajde!
Ovamo!
Gospodine, nismo želeli da Vam prekidamo koncert.
Samo smo želeli da siđemo...
Niko ne silazi s bine a da ne peva bluz.
- Šta? - Niko ne silazi s bine a da ne peva bluz.
Hoćete da pevam?
- Hoće da pevam. - Pa, uradi šta žele. Samo da odemo odavde.
Ne umem da pevam.
Zdravo. Zovem sem...
Kris Parker.
Živim u Ouk Parku. To je predgrađe.
To su do sad provalili.
Ovo su Bred, Sara i Deril.
- I mi smo u nevolji. - U to nema sumnje.
Vidite, ja i moj dečko Majk, večeras je naša godišnjica.
Ali je došao i otkazao,
i sad sam se zaglavila čuvajući ovo troje.
I to je tako teško.
# I to je tako teško #
# Čuvanje ovih malih #
# Ona ima #
# Dobila sam poziv od Brende i krenula da je dovezem#
# Guma je pukla i mamin auto je ukraden#
# A ti momci su počeli da nas jure #
# I onda su nas kidnapovali #
- # Išli smo niz auto put # - # U velikom starom kadilaku #
# I to je tako teško #
- # Tako teško # - # Čuvanje ovih malih #
# Ona ima #
# bebi siterkin bluz #
# bebi, bebi bebi siterkin bluz #
# Ja imam #
# bebi siterkin bluz #
Odlično!
- # Neki momci nas jure # - # A Brenda je verovatno mrtva #
- # Nemamo ni dinara # - # A oni bi trebalo da su u krevetu #
A ti nemaš sreće.
# Nemam sreće s ovom decom #
# Ja imam #
# bebi siterkin bluz #
# bebi, bebi bebi siterkin bluz #
- # Nema ni dinara # - # A mi bi trebalo da smo u krevetu #
A ti nemaš sreće.
# Nemam sreće s ovom decom #
Napred, devojko! Tako je!
Aha! Dođi ovamo!
U redu!
U redu! Da!
Niko ne odlazi odavde a da ne peva bluz.
Bila si neverovatna!
Fantastična!
Nisam znala da si tako kul!
- Ja jesam. - I vi ste bili kul.
- Oh, da. - Hajde. Moramo da odemo odavde.
- Gde idemo? - Ne znam, ali samo ne ovde
- Kris? - Da?
- Mogu li nešto da ti kažem? - Svakako.
Nisam te zaista poznavao do večeras.
Mislim, uh...
Znao sam da si lepa. Mislim, jesi lepa.
Hvala. Da li je to zgrada tvog tate?
Ti si više od toga.
Ti si... Ti si i pametna.
Čekajte, saslušajte me. Poenta je,
ja...
Poenta je, ja...
Ne znam šta tražiš sa Majk Todvelom.
- Okej? - Šta?
Tako mislim. Taj tip je totalni luzer.
Deril to zna, ja to znam.
Bred, to nije tvoja stvar.
Ništa lično, Kris.
Uh, ja...
Samo mislim da bi trebalo da i drugim momcima daš šansu.
Kao kome?
- Pa, kao, uh... - Ne govori. Ne govori!
Kao meni?
O, ne, rekao je.
Šta je smešno?
Pa, ti si samo dete.
Ti si samo devojka zaljubljena u kretena.
- Bred, slušaj, izvini. Nisam mislila da... - Forget it. Forget it.
Kris, pogledaj gde je Deril.
Zaista bih želela da te upoznam ako imaš vremena.
Imam ja dosta vremena.
- Možda bi onda mogli... - Deril!
Šta to radiš? Pokušavam da smuvam devojku.
- Kvariš mi stil. - Prestara je za tebe.
A ti nisi.
Pa, ja sam njegova bebi siterka.
Koliko imaš godina?
- 17. - I ja.
Ti imaš 17?
Šta radiš na ulici?
Pobegla sam od kuće.
- Brenda. Hajde. - Zdravo!
O, Kris, zašto nisi stigla?
Pažnja, molim.
Noćni iz Gerija, Indijana,
Čepmen, Indijana, Mičigen siti i Lafajet,
- na kapiji 6... - Oh. To je maca.
- Za 15 minuta. - Dođi, mac, mac.
Dođi, mac, mac.
Zdravo. Zdravo.
Šta je bilo, izgubila si se?
- Pobegla si od kuće? - Baci ga.
- Šta? - Spusti životinju dole.
- Zašto? - Da je ubijemo.
Šta? Čudovišta!
Zašto bi ubili jadnu, bespomoćnu malu macu?
Macu?
- Ovo nije maca, mala. - To je ogromni pacov.
Bred, ne bi verovao šta bi ta devojka uradila za 20 dolara.
Derile, ne želim da znam.
- To su oni! - Beži! Beži, Sara!
Hajde, momci, bežite!
Uzmi Sara!
- Čekaj!
Ulazimo!
Hej, ne može to tako!
Hej, ko će da plati za ovu decu?
Neko bolje da plati za ovu decu ili zovem policiju!
Snađi se.
Želim da mi kažeš sve što znaš o toj deci.
Gde si ih našao, odakle su.
Pa, ja... Otkud ja to znam.
- Ništa ne znam, znaš. - Znaš ti nešto.
Oni, uh...
Oni moraju da odu po svoj auto.
Mi ćemo stići pre njih do njega.
Šta hoće ti momci?
Možda žele da nas povezu kući?
Mislite?
Sara, dušo, mislim da bi trebalo da legneš i odspavaš malo.
- Nisam umorna. - Pa, pravi se da jesi.
Onda mogu da se pravim da spavam?
Da, štagod.
Isuse.
Silazimo na sledećoj stanici.
Sad ne morate ni da brinete za silazak s voza.
Jedini koji silaze iz ovog voza...
idu u mrtvačkim vrećama.
Šta mislite? Ovo je naš voz.
- Da, pa, vaš voz ide kroz našu teritoriju. - Pa šta?
Čim pređete ulicu Devero Street, ti i tvoje devojčice ste mrtvi.
- Pobiće se međusobno. - A ubiti i nas usput.
Ode Džeferson.
Ode i Džekson.
Evo ga Devero.
Izvinite!
Nisam mogla da ne primetim da ove dve grupe...
hoće da se poubijaju.
- Pitala sam se da li možete da sačekate da siđemo. - Sedi, kučko.
Da, kučko, sedi dole.
Da li ćeš ih pustiti da se izvuku?
- Čekaj! - Šalio sam se.
To je bilo jako nepristojno. Povucite reč. Izvinite se.
- Bred, ne mešaj se. - Nazvao te je kučko.
- Bred, ćuti! - Hej, slušaj kučku, Bred.
Pazi šta pričaš, ti...
talogu velikog grada.
Ne možeš da ćutiš, je li dečko?
Pa, da ti pomognem.
Ne... zajebavaj... gospodare pakla.
- Ne zajebavaj se... sa bebi siterkom! - hej!
U redu, dušo, smiri se. Sranje.
Devojka je luda.
Hej, hej!
Jesi li ok?
- Ne. Ništa ne osećam. - Ne diraj! Može da se inficira.
Moglo bi svašta da bude; tetanus, besnilo,
- šugu, emfizem.
Onda mu ne daj da hoda po tome. Hajde. Podigni ga.
Šta ćemo da radimo sa njim?
Momci, zar ne umete da čitate?
Vodite ga u bolnicu.
Ne!
- Ništa ne osećam. - Idemo!
Pazite auto!
- Bred, jesi li dobro?
Otvorite vrata, brzo!
Upomoć!
Sklonite se!
- Upomoć. Doktora. Molim! - Doktora! Doktora!
- Možemo li dobiti doktora, molim? - Nekoga!
- Mogu li da vam pomognem? - Potreban nam je doktor!
Mog druga su ranili u sukobu bandi.
Smiri se. Rećiću ti šta da radiš. Vidiš onu ženu tamo?
Hej, čekajte! To su deca koja su mi ukrala auto!
Zašto mene uznemiravaš? Njih želiš!
Brenda, ako si mrtva, volela bih da sam s tobom.
- To su hot dogovi? - Aha. Hoćeš jedan?
Mmm, da. Volela bih.
2 dolara.
- Ček? - Aha, ali je dobar.
Vidite, Krisina majka je napisala ček Kris jer joj je Kris kupila nešto.
Onda sam ja Kris kupila veštačke nokte i dala ostatak novca njoj.
Ona mi je napisala ček, a ja ću ček vama,
vi zadržite razliku, a ja ću uzeti hot dog. Imate li olovku?
- Briši odavde! - Čekajte! Gladujem!
- Radije bi bacili nego meni da date? - Radim samo s kešom.
- Ali ovo je dobar ček! - Ne!
Razjasniću ti nešto: daj mi keš, a ja ću tebi hranu.
- Ali nemam keš! - Onda ja nemam hranu!
Izvoli. Jedna kopča. Sve sređeno.
- Jedna kopča? - O, da, jedna kopča.
Moja jedina rana ikada u tuči bandi i samo jedna kopča?
Kris će da misli da sam luzer.
Dr. Njukbejn, momak sa ranama od noža je upravo umro.
O, bože.
O, doktore, tražimo prijatelja.
Prijatelja? Koji je on?
On je onaj sa radnom od noža.
- O, bože. - Šta?
Žao mi je. On je mrtav.
- Mrtav? - Mrtav?
Mrtav?
O, Kris!
Sara, šta se desilo?
Bred.
Bred!
Deril, zašto me grliš?
Bred, nemoj nikad da umreš. Nikad!
Okej.
Neću.
Šta se dešava?
Šta se desilo?
A ti si njen prijatelj. Onesvestila se.
Sanjala sam užasan san.
Zaglavili smo se u...
- To se zaista dešava. - Kakvo veče, ha?
Vidite, u redu je. Pogrešio sam.
Vidite, dobro je.
Sad, deco, ostanite ovde.
Poslaću sestru sa papirologijom.
Pošite samnom.
Papirologijom. Želeće da zna moje ime i tako to.
- Zvaću mamu. - Ne, bez majki.
- Ubiće nas. Nema šanse. Ne. - Hej, deco!
Gde mi je auto?
- Mr. Pruit! - Hej, bebi siterko!
Hoćete vaš auto? Hajde. Popravljen je. Idemo.
- Hej, samo malo. - Zaustavite tog tipa!
- Šta radite ovde? - Moja žena je zvala policiju. Malo sam se udario.
- Gde nam je auto? - U Dosonovoj garaži, okej?
- Da li je auto u redu? - Da, platio sam prozor.
To je, to je moja krivica. Ali Doson će da traži pare za gumu.
- Koliko? - 50 dolara.
50 dolara?
- Aha, 50 dolara. - Proveri kantu!
- Idemo. - Čekajte, čekajte. Kuda idete?
- Sad sam u bekstvu, okej? - Kao i mi.
- Proverimo ovamo. - Sećno, bebi siterko.
- I Vama, g. Pruit! - Hej, Pruit, stani!
Čekaj! Ne mrdaj!
Odakle nam 50 dolara?
Možda da prodamo Derila.
Misliš?
Smislićemo nešto. Hajde.
- Kris? Moram da uspem. - Da?
- Šta moraš? - Ne, moram u kupatilo.
Kris, zaista moram.
- Probaj da istrpiš, dušo, okej? - Zvuči kao žurka.
Izgleda kao žurka.
- To jeste žurka! - Deril, vraćaj se ovamo.
Izvinite, ne mogu da razgovaram. Moram da idem.
Zašto imam osećaj da ga nikad više nećemo videti?
- Hajde, Sara. Možeš tu u ve ce. - Okej.
- Zaista moram da idem.
- Baš moram.
- Samo malo.
- Ne verujem.
- Ne verujem! - Ko je to? Neka pametna deca. Deca?
Ne, budalo. Mis marta meseca!
Eno ga Deril.
- Nema šanse!
Šta?
- Ovo je neverovatno. - Možeš li da se potpišeš?
- Ovde. - Ovde.
- Ne verujem!
- Šta to? - To nisam ja.
- Naravno da jesi. - Ne, nije.
- Kako se zoveš?
- Svakako ne Šajlin.
Ona nije Šajlin.
- Samo malo. - Momci! Hajde.
Razmisli malo.
Zar zaista misliš da devojka sa duplerice...
nema preča posla večeras nego...
da se pojavi na Kapa žurci sa gomiliom dece?
- Aha. - Možda.
Gde ti je mozak?
- Rekao sam ti da nije ona, budalo. - Izvini.
- Hvala. - Nema na čemu.
Zaista moram da idem, Kris.
- Gde je kupatilo? - Tamo.
Ja ću, ja ću, ja ću odvesti Saru.
- 1, 2, 3!
Hej, momci.
Mora da haluciniram. Da li je još neko video kurac koji govori?
Hej, kad smo kod kurca,
znate li kako Playboy-ev rečnik definiše oralno zadovoljavanje?
Ja znam.
Nisam te viđao puno po kampusu. Da nisi brucoš?
Druga godina.
Ne, nemoguće.
Ja sam seinor.
- U srednjoj školi. - U srednjoj školi?
- Ti si... - Aha.
Ne mogu da verujem.
Šta to?
Najlepša devojka na univerzitetu u Čikagu ide u srednju školu.
- O, to je bilo dobro. - Ne, zaista tako mislim.
- Da?
Da!
Jesi li za ples?
- Nemam vremena. - Hajde. Ona će čekati u redu par minuta.
- Imaš vremena. - Okej.
- Ja sam Dan. Den Linč. - Hvala puno. Usporićemo malo...
i izvesti pesmu koju sam napisao ženi koju volim.
Hajde, Bobi.
- Dakle, ti čuvaš ovu decu?
Teško da bi ovo moglo da se nazove tako.
Kad ova deca sutra postanu narkomani...
ili masovne ubice, ja ću biti kriva.
Slušaj, ne brini. Sve će biti u redu.
Mislim da sjajno radiš svoj posao.
- Zaista? - Naravno.
Mislim, stigli ste dovde. I dalje su svi živi.
Moglo je da bude i gore.
Moglo je.
Uvek je isto.
Samo brine o medvedima, tigrovima,
delfinima.
A šta je sa ljubavlju?
Romantikom?
I seksom?
Meni je stalo do tih stvari.
Jako stalo.
Tako sam usamljena.
Šta... Kako jedna takva devojka može biti usamljena?
To je nešto najlepša što mi je iko rekao.
Zaista?
Hoćeš li u krevet?
- Zaista moram da idem. - Ne, ne, ne.
Reci mi kako mogu da pomognem. Šta vam treba?
Pa, zapravo, ja...
Treba nam $50.
Nema problema.
Zaista?
Pa, sve što imam je 20.
- O, ne, u redu je. - Ne, ne, ne, ne. Čekaj ovde.
Odmah se vraćam.
- Daće nam $50. - Al'... to je sjajno.
- Zdravo! Dobićemo novac. - Zaista?
- Aha. - Zar to nije sjajno, Bred?
- Mogu da nađem samo 45. - O, ne, to je super.
- Zaista. Puno hvala. - Sju En!
- Šta to radiš? - Zamenjen si, ti velika budalo!
- O, mrtav si, mali. - Nisam je ni pipnuo. Još uvek sam dete.
Hej, pusti ga. On je samo dete, ti velika budalo.
Ja vozim.
Ovo je jako čudno.
Ti si čudan.
Auto je popravljen.
To je sjajno. To je odlično.
Hvala, zaista.
Nema problema.
Zašto ne platite,
a ja ću sačekati da vidim da je sve ok.
Ne, u redu je. Bićemo dobro.
Sigurno?
Aha, sigurno.
Okej. Čuvajte se.
- Vidimo se, momci. -U redu. - Zdravo.
Pa, čekaj...
Kako da te nađem da ti vratim novac?
Ne brini za to.
Možda ćemo se opet videti.
Hajde, Bred. Izgleda ok, u redu?
U redu?
g. Doson?
Halo?
g. Doson?
Ima li koga?
Halo?
g. Doson?
- Tor. - Sara.
O, Tore, moćni bože groma.
- Ko je ovo dete? - Vi mora da ste g. Doson, jel' tako?
Tajni identitet.
- Šta želite? - g Pruit nas je poslao.
Ovo je naš auto.
Dugujete mi 50 dolara.
Da li si se borio sa silama mraka?
O čemu ona priča?
Izvini. Ona misli da si neko drugi.
To je on, Bred. To je zaista on! Pogledaj, to je Tor!
- Aha. Hajde. Idemo. - Ne slušaj ga.
Rekao je da si homo.
Širiš glasine o meni, momak?
O, ne. Ne, gospodine.
Ne. Hvala. Hajde, Sara.
Šta je ovo? Ovde ima $45. Dugujete mi 50.
- Znam. To je sve što imamo. - Onda nemate auto.
Ne, ne razumete. Mislim, imali smo najneverovatniju noć...
Ne zanima me! Dugujete mi novac.
Sad mi dajte 5 dolara ili idite napolje.
Mislila sam da pomažeš ljudima u nevolji.
Hej, dete, ovo je grad.
Nikome ne pomažem osim sebi.
- Ali oduvek sam mislila... - Gubi se!
Čekaj! Znam zašto se ne ponašaš kao inače.
Nemaš svoj posebni šlem.
Vidiš, nosiš bejzbol kapu, ali bi trebalo da nosiš ovo.
Uzmi moj.
Hajde. Uzmi ga.
Uzmi ga.
- Daješ mi ovo? - Pa, da. Ti si moj heroj.
Evo. Evo, uzmite auto.
- U redu. - Hvala, Thor.
Nema na čemu. Hej, dete.
Imam jedan ovakav kući.
Možete li mi dati adresu da bih Vam poslala ček na 5 dolara?
- Idite! - Hajde, Kris. Ulazi u auto.
- Hva... Hvala. - Hvala.
- Derile, koliko ima sati? - 11:41.
Okej, možemo da odemo po Brendu i da budemo kući do 1h.
Čoveče, al' sam ja budna do kasno!
Dobar posao, Džo Gip.
Prati ih.
Stani! Lopove!
Gubite se iz moje kuće!
Vau, pogledaj tu prodavnicu igračaka.
Kris, pogledaj tu prodavnicu igračaka!
- Pogledaj sve te igračke! Kris, pogledaj! - Vidim.
- Oh, sjajno. - U šta gledamo?
Majk je trebalo da me izvede večeras.
Šta?
Izgleda da je izašao bez tebe. Pogledaj ovo.
Šta nije u redu?
Sve.
Mogu li da pomognem?
Samo tražimo nekoga, hvala.
Ajde da odemo po njih.
Polako.
Hajde to da uradimo.
On je sa Sezami Blekster.
Tako je ljigava!
Odbacio je tebe zbog lake ribe, a ti si dobila paklenu noć. To po meni nije fer.
Ostani ovde sa Sarom. Odmah se vraćam.
Ovo moram da vidim.
- Naše dijete! - Znaš, Ses,
devojke kao ti se nalaze jednom u životu.
Ili dvaput u jednoj večeri.
Kako ti je sestra? Da li joj je bolje?
Pa...
- Lagao si. - Ne, nisam.
Ne laži!
Saberi se. Isuse!
Da se saberem. Znaš li kroz šta sve sam prošla večeras?
Mislila sam... Mislila sam da me,
da me voliš.
Ili je sve to sranje, a?
Slušaj, devojčice, ne znam šta si mislila da imamo,
ali nije bilo ni upola ozbiljno kao što ti misliš da jeste.
U redu, onda je pusti.
Bože, prešla si na mlađe, zar ne?
Ovaj mali ima više stila u 15, nego što ćeš ti ikada imati.
- Pravi si luzer. - Idemo ponovo.
Mogao bih samo da sanjam da imam nekog kao Kris za svoju devojku.
Ali ti je imaš. I ovako se ponašaš?
Ne gubi vreme, polovanu.
Noge su joj zaključane kod kolena.
Voleo bih da te udarim. Voleo bih da te tresnem u facu!
Aha? Samo napred.
Ali neću.
- Tako si ljigav, neću da se spustim na taj nivo. - Ja hoću.
O, to je sjajno!
- Vidimo se, Majk. - Zabora! Zaista!
Hoću da idem odavde.
Da li si videla to? Bilo je sjajno!
- Bili smo sjajni! - Bili smo, zar ne?
Bilo je tako kul.
- Bilo je tako kul. - Bilo je neverovatno!
Veruješ li u to?
Gde je Sara?
Hej, mala.
Dođi čas ovamo.
Uhvatite je.
Mama! Tata!
- Sara! - Sara!
- I mislila sam da je ovde!
Pusti!
Hej, mala! Hej, čekaj, čoveče.
Prokletstvo!
- Sara! Sara! - Sara!
- Momci, gledajte! - Šta? - Šta?
- To je zgrada mog tate. - Pa?
- Mama i tata su tamo! - Verovatno je i ona tamo!
Hajde!
Mama?
Tata?
Ja ću uzeti ovaj sprat a ti onaj iznad.
- O, da. - Biće sjajno.
Hej, mala, izađi.
Samo mi treba nešto od tebe.
Neću te povrediti.
Hej, hajde, mala.
Sara!
- Sara! - Sara!
- Sara? - Sara!
Momci, Sara je u nevolji.
Hej, stani! Ne. Ne idi tamo!
Nemoj, mala. Vrati se ovamo!
Hej, mala!
Čekaj!
Isuse Hriste!
Hej!
Vraćaj se ovamo. Hajde!
- Koji sprat? - Probaćemo ovaj prvo.
O, bože! Na žurci smo mojih roditelja!
Sad, mala, ostani tu gde si.
Ne mrdaj!
- Moji roditelji! - Šta da radimo?
Idem da nađem Saru.
Ne možeš tamo. Videće te.
Ne, neće. Ostanite ovde. Vraćam se.
Odmah se vraćam s kaputima, dušo.
Ne verujem!
Len Lešer. Lojola Lo, klasa '68?
Izvinite, pogrešan momak.
- Dušo, trebalo bi da krenemo. - Drago mi je.
Šta kažeš? Već je kasno.
- Tražite nešto? - Hajde. Idemo.
Ma daj, dušo! Samo još jedan.
Moja dijeta kreće tek sledeće nedelje.
- Rekli smo Kris u 1:00. - O, ovo je tako dobro!
Izvinite!
- Da li ste probali ovo? - Šta?
Odlično je!
Moram da uzmem recept!
Da li znate ko je pravio hranu?
Hranu?
Nismo mislili da vas ispitujemo. Samo...
Zdravo.
You'll excuse me.
O, bože. Da li mu je dobro?
- Da li ste se povredili? - Da nije udario glavu?
Bred! Deril!
- Gde je Sara? - Izašla je kroz prozor.
Samo polako. Ne žuri. Ne žuri.
- Šta? - Mora da je izašla kroz prozor.
- Kroz prozor? - Sad je napolju!
Mama? Tata?
Prokletstvo!
Sara, samo se drži, okej? Ne boj se.
Deril, Bred, opustite kanap. Hajde. Požurite!
- Evo, da ti dam ruku. - Sara, uhvati kanap!
Polako, polako.
To je najuzbudljivija stvar koja se desila večeras.
U redu, samo polako.
Ne boj ga se, Sara. Okej, to je dobro.
Ne gledaj dole.
Okej. Okej, to je dobro. Samo napred. Tako je.
Prođi pored njega. Pravi se da nije tu. Drži se!
Još malo. U redu, drži se, Sara. To je to. Samo napred.
Još malo. Drži se!
Okej, odlična si. Ne brini.
Drži se.
Oh, Bred!
Sara. Oh!
Da li si dobro?
Aha. Možemo li sad kući?
Ne još.
Slušaj, neću te povrediti, u redu?
Samo mi treba taj Playboy.
Vidiš, to su jurili. Nekakve beleške.
Znaš, trebaju im. Znači da su jako važne, znaš?
Ne govori to.
- Vau! - Neverovatno?
Jok, uopšte ne ličite.
Pa, šta ćemo s njim?
- S kim? - Dođi.
- Upomoć! - O, da.
Ostavite ga malo da visi. Da se malo preznoji.
Hajde. Idemo.
Dajte mi taj magazin i gubite se odavde.
Ja ću se pobrinuti za decu.
U pravu si. Čuvanje dece je opasan posao.
Hajde.
Kris!
Oh, Kris, oh!
Zašto vam je trebalo toliko vremena?
Nećeš nam verovati šta smo sve prošli.
Izgubila sam rolšuu!
- Nije ovde! - Možda je ostala negde.
Kris, moramo da se vratimo i da je nađemo.
O, ne, Sara, dušo, ne možemo.
Bred?
- Šta? - Sara, to nije auto tvojih roditelja, zar ne?
- Gde? O, bože, jeste! - Da, jeste! - Da, jeste!
- Ne! Svi se sagnite! Šta ćemo da radimo?
O, moj bo... Pogledaj tog ludaka!
Znaš, Bred i Sara će uskoro voziti.
Biće na putu sa ljudima kao što je ovaj.
- Koliko brzo voze tvoji roditelji? - Ne znam oko 70 km/h.
Mi ćemo onda 120.
Okej, Bred, Sara, Deril, gore odmah. U pidžame!
Ja nemam pidžamu ovde.
Baš me briga. Idi gore.
- Brenda, idi kući. - O, ne, ne želim da idem kući!
Brenda, moraš izvini. Izvini. Zvaću te sutra.
Hej, Kris. Žao nam je što kasnimo.
- Nema veze. - Da li je bilo problema?
Ne, nije.
Pa, Bred je ostao, a Deril spava ovde.
Deril? Vau. Jadna ti.
- Šta se desilo? - Sve je u redu.
Kris, možemo li ovo da ponovimo sledećeg petka?
Oe, Sara, mislim da idem u penziju.
O, hajde. Moraš opet da me čuvaš.
Videćemo, okej?
Okej.
Znam da se seniori obično ne druže sa brucošima,
pa ako se vidimo u školi, a ja kažem “Zdravo” slobodno me ignoriši kao i obično,
u redu je.
Ne ignorišem prijatelje, Bred.
Kris?
Samo sam želeo da ti kažem hvala na...
verovatno, najboljem provodu u mom životu.
Za sad.
I meni.
- Puno hvala a lot - Oh, nema na čemu.
- Zdravo-Zdravo. Vozi pažljivo. - Hvala. Hoću.
Okej.
Zdravo.
- Kako si znao da sam ja... - Mislio sam da će maloj trebati ovo.
Ostalo je na zadnjem sedištu.
Prešao si sav taj put za ovo?
Pa, zapravo, ja sam...
- hteo da te pitam... - Oh. Došao si za novac.
Ne, ne, ne, ne.
Tražim bebi siterku.
Zaista?
Pa... Mislim da je ovo večeras bio moj poslednji posao.
Šteta.
A za koga?
Za mene.
Možda penzija može da čeka.