POSNETO PO RESNIČNI ZGODBI
Leto 1951, Manchester, Anglija
Me poslušate?
Dobro.
Če ne boste pozorno poslušali, ne boste dojeli vsega.
Pomembnih reči.
Ne bom se ustavljal niti ponavljal,
vi pa me ne boste prekinjali.
Mislite, da obvladujete prihodnje dogodke,
ker sedite tam, jaz pa tu.
Motite se. Vse je v mojih rokah.
Ker vem reči, ki jih vi ne.
Manchestrska policija. Prosim, počakajte.
… vlom v stanovanje Alana Turinga …
Sedež tajne obveščevalne službe (MI6)
… pošljite detektiva.
Od vas pričakujem predanost.
Pozorno boste poslušali in me ne boste obsojali, dokler ne končam.
Če ne morete obljubiti tega, potem, prosim, zapustite prostor.
Naprej!
Če pa boste ostali, ne pozabite, da ste se tako odločili sami.
Nisem odgovoren za to, kar se bo zgodilo.
Vi ste.
Okradli so Alana Turinga. Policijska preiskava je v teku.
Pozorno poslušajte.
Za kaj gre? –Turing, Alan.
Profesor na univerzi King.
Očitno gre za vlom. –Kaj so ukradli?
Za to gre. Nič ne manjka.
Kaj počne v Manchesterju?
Nekaj s stroji.
Projekt v NLP-ju.
Ne želi povedati, za kaj gre.
Profesor Turing, detektiv Nock, manchestrska policija.
Narednik Staehl pravi, da so vam sinoči vlomili.
Profesor Turing?
Stopite korak nazaj in ne dihajte globoko.
Diham? –Koncentrirani cianid.
Že drobec vas lahko ubije.
Razočaran sem. –Prosim?
Malce več sem pričakoval.
Narednik Staehl, se tudi tebi zdi, da naju žali?
Sinoči so vam vlomili. Sosed je prijavil hrup.
Menda je precej ropotalo, vi pa trdite, da nič ne manjka. Čudno.
Povejte nama, kaj se je zgodilo, mi pa bomo našli storilca.
Gospoda, dvomim, da bi uspela prijeti krivca,
tudi če bi stopil k vama in vaju pljunil.
Ta hip bi mi prišla prav dobra čistilka, ne pa policist.
Če torej nimata s sabo predpasnika,
predlagam, da napišeta poročilo in me pustita pri miru.
Kakor želite, profesor.
Veliko sreče s cianidom.
Funt ti dam, če poznaš zoprnejšega človeka.
Malce prisiljen se je zdel. –Ne razumem.
Odlično je poskrbel, da mu policija ne brska po osebnih rečeh.
Se ti to ne zdi sumljivo? –Ne.
Skrivnostni profesor, ki ne prizna, da so mu kaj ukradli?
Mislim, da Alan Turing nekaj skriva.
IGRA IMITACIJE
Razglasili so vojno! Evakuirali 800 tisoč otrok!
Nemške bombe prihajajo!
Kupite časopis, sveže natisnjen! Razglasili so vojno!
Zjutraj je britanski ambasador v Berlinu
nemški vladi vročil ultimat,
kjer piše, da se morajo odločiti do 11. ure
ali pa bomo stopili v vojno.
Obvestiti vas moram,
da nismo dobili odgovora.
Zato velja, da je naša država v vojni z Nemčijo.
Večina nas je prvič v življenju
v vojni.
Dokumente, prosim.
Bletchley, tovarna radijskih sprejemnikov
Kaj počnete tu? –Gospa je rekla, naj počakam.
V moji pisarni?
Vam je rekla, da si tudi postrezite s čajem?
Ne, ni.
Očitno vam ni povedala niti, da je to šala.
Bi mi morala?
Kdo ste? –Alan Turing.
Turing, matematik. –Tako je.
Vedel sem. –Niste. Prebrali ste na papirju.
Univerza King, Cambridge.
Piše, da ste matematični čudežni otrok.
Mislim, da sam ne morem oceniti tega, gospod …
Koliko ste stari? –27.
Kdaj ste postali profesor na Cambridgeu? –Pri 24.
In kdaj ste objavili članek, čigar naslov komaj razumem?
Pri 23. –In mislite, da kljub temu niste čudežni otrok?
Newton je odkril binomski izrek pri 22-ih.
Einstein je do 26. leta napisal štiri dela, ki so spremenila svet.
Kolikor se zdi meni, sem komaj dosegel običajno raven.
Mojbog, resno mislite. –Bi želeli, da se šalim?
Ne bi rekel, da bi se znali.
Dvomim, da je to pogoj za službo pri vas, gospod …
Kapitan fregate Denniston, Kraljeva vojna mornarica.
Prav, ugriznil bom v vabo. Zakaj želite delati za vlado?
Saj dejansko ne želim.
Ste hudičev mirovnik?
Kar se tiče nasilja, sem agnostik.
Se zavedate, da je tisoč kilometrov od Londona neki pokvarjeni Hitler,
ki želi tiranizirati Evropo?
Politika ni moje področje. –Res ne?
Podrli ste rekord najkrajšega razgovora za službo v vojski.
Mama pravi, da odbijam ljudi, ker sem najboljši matematik na svetu.
Na svetu? –Ja.
Veste, koliko ljudi sem zavrnil za ta program? –Ne.
Ker je program strogo tajen. A vam bom povedal kot prijatelju,
da sem prejšnji teden zavrnil enega najboljših jezikoslovcev v državi.
Nemščino obvlada bolj od Bertolta Brechta.
Ne govorim nemško. –Kaj?
Ne govorim nemško.
Kako pa mislite dešifrirati nemško komunikacijo,
če ne znate nemško?
Odlično mi gre reševanje križank. –Margaret!
Nemške šifre so uganka; igra kot vsaka druga.
In odličen sem v reševanju ugank,
to pa je najtežja uganka na svetu. –Margaret!
Za božjo voljo, očitno se šalite.
Bojim se, da se ne znam šaliti, kapitan fregate Denniston.
Prijetno vrnitev v Cambridge vam želim, profesor.
Enigma. –Ste me klicali?
S tem se ukvarjate tu. Tajni program v Bletchleyju.
Poskušate dešifrirati nemški stroj Enigmo.
Zakaj tako mislite?
To je najboljša šifrirna naprava v zgodovini,
Nemci pa jo uporabljajo za vso pomembno komunikacijo.
Če bi zavezniki dešifrirali Enigmo …
Bi bila vojna nadvse kratka.
Seveda se ukvarjate s tem, vendar vam ne gre najbolje.
Drugače ne bi zaposlovali kriptografov z univerz.
Vi mnogo bolj potrebujete mene kot jaz vas.
Rad rešujem uganke, kapitan.
In Enigma je najtežja uganka na svetu.
Enigme ni težko, temveč nemogoče razvozlati.
Američani, Rusi, Francozi, Nemci menijo, da je ni mogoče dešifrirati.
Dobro. Dovolite mi poskusiti, pa bomo zagotovo vedeli.
To je Enigma.
Podrobnosti o vsakem nenadnem napadu,
o vsakem tajnem konvoju
in vsaki podmornici v Atlantiku gredo v to reč,
ven pa pride nerazumljiva neumnost.
Čudovita je.
To je kljukasta roka same smrti.
Naš WRNS prestreže dnevno na tisoče sporočil,
ki pa za prikupne mlade dame iz Zenske mornarice nimajo smisla.
Razumljiva bi postala šele, ko jih vneseš v Enigmo.
Saj imamo Enigmo.
Ja, poljski obveščevalci so jo pretihotapili iz Berlina.
Kje je težava? Prestrežena sporočila vnesete v stroj …
Ni tako preprosto! Kajne?
Sama Enigma ni dovolj za dešifriranje sporočil.
Odlično, g. Turing.
Za dešifriranje sporočil moraš pravilno nastaviti stroj.
Nemci pa vsako noč točno opolnoči spremenijo nastavitve.
Prvo sporočilo po navadi prestrežemo ob 6h zjutraj.
Torej imamo vsak dan 18 ur, da razvozlamo šifro,
preden se spremeni in moramo začeti znova.
5 rotorjev, 10 povezav s tipkovnico.
To je milijon … –Tisoč milijonov.
Milijon milijonov … –Vsekakor so milijoni.
Več kot 150 milijonov milijonov milijonov nastavitev. –Odlično.
159, če smo natančni.
159 in 18 ničel možnosti.
Vsak dan.
Gospodje, to je Hugh Alexander.
Osebno sem ga izbral kot vodjo te enote.
Niste … –Državni šahovski prvak.
Dvakratni. –Niste edini dobri v ugankah, Turing.
Bi morala sodelovati? Raje bi imel svojo pisarno.
Moštvo ste in delate skupaj.
Nimam časa pojasnjevati, kaj počnem
in bojim se, da bi me samo upočasnili.
Če se ne znate igrati skupaj, potem se sploh ne morete igrati.
Stewart Menzies, MI6.
Samo pet oddelkov vojaške obveščevalne imamo. Nimamo MI6.
Tako se govori.
Veste, koliko britanskih vojakov je umrlo zaradi Enigme?
Ne vem. –Trije. V času tega pogovora.
Ojoj, še en je padel. Upam, da ni imel družine.
Ne zmagujemo v vojni, o kateri je govoril kapitan Denniston.
Če razvozlate šifro, bomo vsaj imeli malo možnosti.
Bova pustila otroke same z novo igračko?
Dobro, gospodje.
Pa se igrajmo.
Igra je bila dokaj preprosta.
Vsako nemško sporočilo, vsak nenadni napad,
vsako bombardiranje, prihajajoči napad podmornic,
vse to se je prenašalo po zraku.
Z radijskimi signali,
ki jih je lahko prestregel vsak šolar z AM sprejemnikom.
Trik je bil v tem, da so bila sporočila šifrirana.
Bilo je 159 milijonov milijonov milijonov nastavitev Enigme.
Morali smo le preizkusiti vsako.
Če bi imeli 10 ljudi, ki bi na minuto preverili eno nastavitev,
24 ur na dan in sedem dni na teden,
kaj mislite, koliko bi potrebovali za preverjanje vseh nastavitev?
Ne govorimo o dnevih, temveč o letih.
20 milijonov let.
Za ustavitev prihajajočega napada
smo morali preveriti za 20 milijonov let nastavitev
v komaj 20 minutah.
Sestradan sem. Kosilo?
Ljubi bog, zakaj so ženske v klobučkih tako privlačne?
Fantje gremo na kosilo.
Alan? Rekel sem, da gremo na kosilo.
Alan? –Ja?
Me slišiš? –Ja.
Rekel sem, da gremo … Ponavljam se.
Kaj pa? –Vprašal sem te, če greš z nami na kosilo.
Ne, nisi. Rekel si, da greste na kosilo.
Sem te s čim užalil? –Zakaj tako misliš?
Bi šel z nami na kosilo? –Kdaj je odmor za kosilo?
Kristus, Alan, saj je samo sendvič.
Kaj? –Kosilo.
Ne maram sendvičev. –Pozabi.
Da bi se lahko šel razdražljivega genija, moraš biti genij.
In kljub temu mi napredujemo. –Res?
Ja.
Dešifrirali smo več nemških sporočil glede na pogostnost črk.
Celo pokvarjena ura je dvakrat na dan točna. To je čista sreča.
Razvijam napravo, ki nam bo omogočila
dešifrirati vsako sporočilo vsak dan v hipu.
Kdo je lačen?
Pojdimo. –Jaz sem lačen.
Kaj? –Peter je vprašal, kdo je lačen. Bi lahko dobil juho, prosim?
Kako mislite "tajni"?
Vem, kaj to pomeni.
Sprašujem, zakaj so tajni vojaški dosjeji profesorja matematike.
Prav, oglasil se bom.
Rad bi pogledal nekaj dokumentov. Vojni dosje g. Alana Turinga.
Iz zunanjega ministrstva so me poslali.
To je nesprejemljivo.
Če bi se radi pomenili o pritožbi, se dogovorite za sestanek.
Pritožba? Ne. Hugh Alexander ne odobrava nakupa opreme,
ki jo potrebujem na napravo, ki sem jo oblikoval.
Vaši kolegi ne želijo delati z vami in so se pritožili.
Navdihnjen je s starim poljskim šifrirnim strojem, le naprednejši.
Če ne odgovorite na pritožbo, jo bom poslal na ministrstvo.
K mizi dajte. –Prav. Moj odgovor je, da so vsi cepci.
Odpustite jih in s prihrankom plačajte stroj. 100000 potrebujem.
100000?
Zakaj izdelujete napravo?
Zapleteno je. Ne bi razumeli. –Potrudite se mi pojasniti.
Enigma je nadvse dobro oblikovan stroj.
Naša težava je, ker se ga lotevamo samo z ljudmi.
In če lahko samo stroj premaga drug stroj?
To pa ni preveč zapleteno.
Hugh Alexander vodi vašo enoto. Rekel je ne, in to je to.
Nimam časa za tole. –Ste kdaj dobili vojno, Turing?
Jaz sem jo. Veste, kako ti uspe?
Delo, disciplina, struktura poveljevanja.
Niste več na univerzi.
Zdaj ste majhen zobnik v ogromnem sistemu,
in ravnali boste, kot vam ukaže poveljnik.
Kdo je vaš poveljnik?
Winston Churchill, Downing Street 10, SW1 London.
Če vas moti moja odločitev, se pomenite z njim.
G. Menzies! G. Menzies!
Greste v London?
Morda. –Bi dostavili moje pismo?
Oprostite, se šalite?
Churchill je postavil za vodjo Alana? –Slaba odločitev.
Lahko zdaj ukazujem tem ljudem?
Bojim se, da res. –Odlično. Keith in Charles, odpuščena sta.
Prosim? –Povprečna jezikoslovca sta in slaba dešifranta.
Ne moreš ju kar tako odpustiti. –Ravno je rekel, da lahko.
Ne, nisem. –Churchill pa je.
Pojdi k hudiču.
To je nečloveško celo zate.
V šoli si bil priljubljen, ne?
Težava se je seveda začela s korenčkom.
Korenček je oranžen,
grah pa zelen.
Ne smeta se dotikati.
Veste, zakaj imajo ljudje radi nasilje?
Ker se dobro počutijo.
Ljudi nasilje močno zadovoljuje.
Če pa odstranite zadovoljstvo,
postane samo dejanje prazno.
Turing?
Daj, no.
Ne bodi tak žid.
Pustimo ga zgniti.
Tega se seveda nisem naučil sam. Pomoč sem imel.
Christopher mi je pomagal.
Alan, si dobro?
Nisem kriv. Korenček se je pomešal z grahom.
Oprosti, ne bom jim več dovolil tega. –Vedno hujši so.
Tepejo me, ker sem pametnejši. –Ne, tepejo te, ker si drugačen.
Mama pravi, da sem nenavaden. –Prav ima.
Toda včasih tisti, ki se ne zdijo posebni,
naredijo reči, ki si jih nihče niti ne predstavlja.
Kaj bomo zdaj?
Premalo ljudi imamo. –Torej jih bomo našli.
In kako nameravaš to narediti?
Pokličite, če rešite križanko v manj kot 10 minutah.
Možnost imate za zanimivo kariero.
Alan Turing, k Stewartu Menziesu grem. –Prav.
Kdo so?
Različni so. Učitelj, inženir, peščica študentov.
Misliš, da so primerni, ker jim gredo križanke?
Pravijo, da so dobri, zdaj pa bomo preverili.
V pomoč pri reševanju imate na desni zeleno beležko.
Vanjo delajte zapiske.
Šest minut imate za reševanje, potem pa bom …
Sem smete samo z dovoljenjem. –Oprostite zaradi zamude.
Avtobusu se je predrla guma. –Smem nadaljevati? Hvala.
Ne smete sem. –Komaj minuto sem zamudila.
Tajnice so zgoraj. To je soba za kandidate.
Smem nadaljevati, prosim?
Saj sem kandidatka. –Za katero mesto?
V pismu ne piše natančno. –Tajnice so zgoraj.
Piše, da je to stroga tajna. –Kaj se dogaja?
Rešila sem križanko v časopisu in dobila to pismo,
kjer piše, da sem kandidatka za neko skrivnostno službo.
Joan Clarke sem. –Ste res sami rešili križanko?
Zakaj mislite, da nisem? Dobra sem v … –Prositi vas moram …
Gdč. Clarke, zamujanje je nedopustno v katerih kolih okoliščinah.
Sedite, da lahko nadaljujemo.
Hvala.
Kot sem rekel, v šestih minutah
morate rešiti nalogo pred sabo.
Gospodje in dama, začnite.
Šest minut.
Je to sploh mogoče? –Ne, sam potrebujem 8 minut.
Ne gre za reševanje križank,
temveč za njihov pristop k nemogočemu problemu.
Se ga lotijo naenkrat ali ga razdelijo na manjše?
Ste končali? –Da.
5 minut in 34 sekund.
Rekli ste, naj končamo v šestih.
Čestitam! Dobrodošla v službi njegovega veličanstva.
Če komu izdata, kar bom pokazal, bosta usmrčena zaradi izdaje.
O svojem delu bosta lagala prijateljem, družini in drugim.
In kaj v resnici počnemo?
Razvozlali bomo nerešljivo nacistično šifro in dobili vojno.
Kaj bereš?
O kriptografiji. –Tajna sporočila?
Niso tajna. Prav to je najboljše.
Vsak lahko vidi sporočilo, a ga ne razume brez ključa.
In v čem se razlikuje od govora?
Od govora? –Ljudje nikoli ne povedo, kar zares mislijo,
pričakujejo pa, da veš, kaj mislijo. Sam nikoli ne vem.
V čem se to razlikuje?
Alan, čuden občutek imam, da boš odličen v tem.
Lahko noč, Alan.
Lahko noč.
Pazite! To ni igračka.
Hecno. Videti je kot igračka.
Igračka, vredna 100 tisoč funtov.
Tvoj novi sluga je prišel. –Jack Good. Srečala sva se …
Kje je gdč. Clarke?
Enkraten je, ne?
To ni zgolj navadna dolgočasna tovarna.
Kot sem povedal, gre za pomembno tovarno radiev.
Pravzaprav ni.
Kar se tovarne radiev tiče, je ta posebej …
Zakaj niste v Bletchleyju?
Hvala za obisk. Je bila vožnja prijetna?
Vzemite svoje reči in greva. –Zal ne morem sprejeti ponudbe.
Menimo, da je takšno delovno mesto neprimerno.
Diplomirali ste iz matematike.
Žal me niso izbrali med univerzitetni kader.
V Bletchley sodite!
Žal mi je, toda da bi kdo mojega položaja živel …
Da bi delal v tovarni radiev, daleč od doma,
s samimi moškimi.
To bi bilo …
Nespodobno.
Kaj to sploh pomeni?
Imamo skupino mladih dam, ki skrbijo za uradniške posle.
Pomočnice, prevajalke.
Skupaj živijo v mestu.
Bi bilo to primernejše okolje?
Torej bi delala s temi ženskami?
Da.
Krasne dame so. Organizirajo celo družabne dogodke v cerkvi.
Vse skupaj je precej
dostojno.
Nimate potrebnih dovolilnic,
zato bova malce improvizirala. –Zakaj mi pomagate?
Ker je na vsem svetu trenutno pomembno le eno. Razumete?
Dešifriranje Enigme. –Toda, g. Turing,
zakaj pomagate meni?
Včasih tisti, ki se ne zdijo posebni,
naredijo reči, ki si jih nihče niti ne predstavlja.
Kaj je to? –Tajna vojaška kartoteka Alana Turinga.
Prazna je. –Točno.
Prazna rjava ovojnica. –Ja.
Torej si rešil primer, ne?
Vojaška kartoteka Alana Turinga ni samo tajna, ampak je sploh ni.
Torej se je je nekdo znebil. Izbrisal jo je, zažgal.
In ta isti naj bi vlomil k njemu, ne da bi kaj ukradel?
Guy Burgess in Donald Maclean.
Vohuna iz časopisov? –Sovjetska vohuna.
Najprej pa sta bila profesorja, ne?
Radikalca na Cambridgeu, stopila sta v Komunistično partijo,
prišla na zunanje ministrstvo in v vojni vohunila za Stalina.
Poznaš še koga s Cambridgea,
ki se je ob začetku vojne ukvarjal s tajnimi rečmi?
Misliš, da je ta Alan Turing sovjetski agent?
Mislim, da se nam pred nosom dogaja nekaj hudo resnega.
Si ne želiš odkriti, kaj?
Dobrodošle, dame. Za mano.
Nekateri mislijo, da smo bili v vojni z Nemci.
Narobe. V vojni smo bili s časom.
Britanija je dobesedno umirala od lakote.
Američani so vsak teden pošiljali na sto tisoče ton hrane,
Nemci pa so nam tako nujno potreben kruh
vsak teden poslali na dno oceana.
Zvonovi so opolnoči oglaševali naše dnevne poraze
in njihov zvok nas je preganjal v nočnih morah.
Tik-tak.
Prekleto!
Kaj se je zgodilo? –Polnoč.
Današnje delo je bilo zaman.
A brez skrbi. Nekaj ur imamo pred jutrišnjimi sporočili,
zato lahko začnemo znova.
Od začetka. –Sit sem tega.
Štiri ure prevezuje matrico na svoji nadzorni plošči.
Včeraj se je tri ure ukvarjal s položajem rotorjev.
Ne hodi tja. –John, ne!
Če delo prej ni bilo nemogoče, pa zdaj je!
Hugh, nikar!
Preklet bodi s svojim nekoristnim strojem.
Z mojim strojem bomo zmagali. –Res?
S tem strojem?
Govorim o tem prekletem stroju?
Hugh, nikar! Nehaj! –Ti vzvišeni prasec!
Lahko bi nam pomagal in pospešil vse skupaj, pa nočeš.
Pusti me.
Prav ima, Alan.
Zunaj so pravi vojaki, ki se trudijo dobiti pravo vojno.
Moj brat ščiti konvoje s hrano, sorodniki pa so v RAF-u.
Vsi moji prijatelji se trudijo,
mi pa tratimo dneve brez vsakega učinka.
Zaradi tebe.
Moj stroj
bo deloval.
Pridi, Peter.
Dobro.
Joan?
Si lahko še glasnejši? Morda se lastnica ni zbudila. –Oprosti.
Samo to lahko naredim. Zvečer ne smem imeti moških obiskov.
Kaj si mi prinesel?
Izvoli.
Nekateri moški izberejo rože.
To so dejanska dešifrirana sporočila Enigme z nemškega poveljstva.
"06.00. Danes je jasno. Zvečer bo deževalo.
Heil Hitler".
Ta pomemben podatek nam bo pomagal zmagati.
Zanimajo me povezave
med šifriranimi in dešifriranimi sporočili.
Lahko najdeva ključ za vnos v Christopherja?
Kdo je Christopher? –Moj stroj.
Ime si mu dal?
Je slabo ime?
Ne.
Pozabi.
Skušaš sestaviti univerzalni stroj?
Med študijem sem prebrala tvoje delo. –Že predavajo o njem?
Ne, nadobudna sem bila.
Teoretično si zasnoval stroj, ki lahko reši vsako nalogo.
Ne samo ene, ampak vse. In ki ga lahko preprogramiraš.
Je to ideja Christopherja?
Človeški um lahko hitro računa, celo Hugh to zmore.
Vendar želim, da je Christopher pametnejši.
Da izračuna in določi, kaj narediti potem.
Kot to počnejo ljudje.
Pomisli. Električni možgani.
Digitalni računalnik.
Digitalni računalnik?
Kaj se dogaja?
Ne dotikajte se tega! To je moja miza!
Hvala bogu. Ne bi želel, da preiščemo napačno.
Kaj se dogaja?
V Bletchley Parku imamo vohuna.
Mornarica misli, da je eden izmed nas sovjetski dvojni vohun.
Zakaj?
Naši fantje so prestregli tole na poti v Moskvo. Znano?
Bealeova šifra.
Kodirana s frazo iz knjige ali pesmi.
Saj ne mislite, da sem bil jaz?
Dvojni agenti so pravi prasci.
Samotarji brez družine in prijateljev. Vzvišeni.
Poznaš takega človeka?
Vem, da me ne marate,
toda to ne pomeni, da sem sovjetski vohun.
Nič nenavadnega, gospod.
Res? Prav.
Notranje ministrstvo te trenutno res ščiti,
ampak prej ali slej boš naredil napako.
Ne bo te mi treba odpustiti, ker te bodo obesili zaradi izdaje.
Pozdravljen!
Slišala sem, kaj se je zgodilo. Dekleta govorijo samo o tem.
Zamisel imam, ki te bo spravila v dobro voljo.
Ker nobeno pismo ne more biti šifrirano po sebi,
lahko takoj na začetku ovržemo nekaj nastavitev.
Je to tvoje moštvo? –Ja. –Jih bova pozdravila? –Ne.
Živjo!
Rekel sem, da jih ne pozdravi.
Alan? –Hugh. Zdravo.
Nisem vedel, da piješ. –Saj ne, samo peno sreba.
Skrivnost vam bom izdal, gospodična … –Clark.
Izvolite. –Tudi sam imam najraje peno. –Res?
Pridružita se nam. –Takoj prideva.
Gospodična Clark.
Všeč si mu. –Ja.
Potrudila si se, da si mu všeč.
Ja. –Zakaj?
Ker sem ženska z moško službo in si ne morem dovoliti biti zoprna.
Alan, ni pomembno, kako pameten si. Enigma je vedno pametnejša.
Če želiš res rešiti uganko, potrebuješ vso možno pomoč.
In ne bodo ti pomagali, če te ne marajo.
Kaj je to? –Jabolka.
Nemogoče. –Res so.
Jaz … No, gdč. Clarke … Joan.
Rekla je, da bi bilo lepo, če bi vam kaj prinesel.
Zatorej izvolite.
Rad imam jabolka.
Zahvaljujem se gdč. Clarke.
Dva človeka v gozdu srečata medveda.
Prvi poklekne in moli, drugi si popravlja vezalke.
Prvi vpraša drugega, kaj počne. "Nisi hitrejši od medveda."
Drugi mu odvrne: "Pomembno je, da sem hitrejši od tebe."
S Christopherjem bom, če bi me kdo potreboval.
Če predvidevamo, da je koren števila 2 racionalno število,
potem lahko rečemo, da je koren števila 2
enako a ulomljeno z b,
pri čeme sta a in b celi števili
in je b različno od nič.
G. Turing, pošiljate sporočila? –Ne, gospod.
Samo Turing bi poslal nesmiselno sporočilo.
Ne pozabite algebre med počitnicami.
Prijetne praznike vam želim.
Nadaljevali bomo z iracionalnimi števili.
Čez dva tedna se vidiva, najdražji prijatelj.
Eulerjev izrek pa to takoj reši.
Poglej tole.
Če povežeš žice prek matrice nadzorne plošče,
boš 500-krat hitreje izločil položaje rotorjev.
To sploh ni grozna zamisel.
Mislim, da pomeni to v Alanovem jeziku hvala.
To je moj sendvič. –Ne maraš sendvičev.
Si živčen?
Kaj bo zdaj?
Moral bi rešiti današnje nastavitve Enigme.
V kakšnem času?
Nemška vojska se je razširila po vsej Evropi,
od Poljske do Srbije, Litve do Danske,
Norveške do Francije.
Nacistična zastava plapola v več kot 20 prestolnicah.
Njen pohod se bliskovito nadaljuje, svobodna Evropa pa propada.
Še vedno dela.
Dobro jutro. –Margaret.
Prestave se vrtijo, rotorji se ne ustavijo.
Brez konca.
In rezultata ni na vidiku. –Ne.
Turing!
Turing, odpri presneta vrata. –Ne!
Odpri, drugače bomo vdrli! –Ne morem vam odpreti.
Ne smete se vpletati! –Dajte.
Ugasnite to reč!
Ne! Nikar, prosim vas.
Prosim vas!
Ne! Nikar!
Zdi se, da tvoj krasni veliki dragi stroj ne dela.
Dela.
Čudovito. Torej si dešifriral Enigmo?
Stroj je
še delal!
To je moj sodelavec z notranjega ministrstva.
Veš, sto tisoč funtov je precej denarja.
Prišel je pogledat, za kaj si ga porabil.
Nikoli ne boste razumeli pomembnosti moje stvaritve!
Si dešifriral kakšno nemško sporočilo?
Vsaj eno?
Lahko pokažeš kar koli, kar si dosegel?
Ne boš več dobival sredstev, našega potrpljenja pa je konec.
V izjemno veselje mi je končno to reči:
Alan Turing, odpuščen si.
Prosim, pospremite g. Turinga iz kompleksa.
Ne!
Prosim?
Če odpustite Alana,
boste morali odpustiti tudi mene. –Zaboga, kaj pa govorite?
Verjemite, da ni človeka, ki bi mu bilo težje izgovoriti naslednje,
vendar ima prav. Alan ima prav.
Njegov stroj lahko uspe in verjetno je to naša edina možnost.
Ne morem verjeti!
Če odpustite njiju, boste morali tudi mene.
In mene.
Najboljši kriptografi v Britaniji smo.
Nas boste vse odpustili?
Kapitan, vsaj malo več časa nam dajte.
Pol leta. Če stroj ne bo dal potrebnih rezultatov,
se bomo vrnili k staremu načinu. Prav?
En mesec, in potem boste vsi odšli, pri Bogu prisežem.
Pustite ga.
Hvala. –Prosim.
Alan, in tvoj stroj …
Glej, da bo delal, prekleto.
Hugh.
Prisežem, da nisem vohun.
Za božjo voljo, seveda nisi.
Kaj?
Denniston mi je dal Baelovo šifro. Rešil sem jo.
"Prosite, in dano vam bo! Iščite, in našli boste!"
Matejev evangelij 7, 7. To je bil ključ.
Preveč preprosto za nekoga, kot si ti.
Škoda, da se Denniston ne strinja.
Naprej!
Mislim, da imam Turinga.
Sinoči sem mu sledil do pivnice. Nekemu tipu je dal ovojnico.
Sledil sem moškemu, ga aretiral in dobro prestrašil.
Buzi je. Priznal je.
Kaj? –Priznal je.
Arnold Murray. Zadržuje se pri pivnici in računa moškim za seks.
Turing je med strankami,
g. Murray pa se je genialno spomnil, da mu s prijateljem vlomi v hišo.
To skriva Turing. Buzi je, ne vohun.
Ne! –Kaj pa je? Profesorja lahko obtožimo nespodobnosti.
Traparija. Turing naklepa nekaj pomembnega.
Storil je zločin in prekršil zakon. Z moškim.
Kristus, ogabno!
Nisem preiskoval tega. –Privedi ga.
Čakajte!
Prosim, naj ga zaslišim.
Pol ure mi daj z njim,
prihodnji mesec pa bom sprejel vse tvoje neumne primere.
Prav. Mi bo kdo prinesel nalog za Turingovo aretacijo?
Alan?
Christopher je prepočasen. –Pogovoriti se morava.
Še vedno ne izloča nastavitev tako hitro, kot bi moral.
Odhajam. –Sele prišla si.
Ne, iz Bletchleyja.
Kaj? –Za starše gre.
25 let imam, nisem poročena, živim sama in želita, da sem doma.
Traparija. –Takšni so moji starši.
Ne moreš oditi. Ne dovolim ti.
"Pogrešal te bom." To bi v takem primeru rekla običajna oseba.
Ni mi mar, kaj je običajno. –Kaj pa naj bi naredila?
Ne bom se odrekla staršem.
Priložnost imaš nekaj narediti iz življenja.
In končati kot ti? Ne, hvala.
Žal mi je, da si osamljen, toda Enigma te ne bo rešila.
Znaš to dešifrirati, ti občutljivi narcis?
Ali naj ti prinesem tvojega ljubega Christopherja v pomoč?
Oprosti.
Želim, da ostaneš, ker si mi pri srcu.
Rad se pogovarjam s tabo.
Tudi jaz s tabo.
In če ne bi bila sama?
Če bi imela soproga?
Imaš koga v mislih? –Imam.
Hugha?
Res je privlačen, vendar dvomim, da bi se želel poročiti.
Ne, nisem mislila na Hugha.
Peter? Miren je.
Mojbog. –Logično je.
Si me ravnokar zasnubil? –Logična poteza.
Ne bodi trapast. –Tvoji starši so.
Ne morem verjeti, da je to res.
Joan …
Je tvoje drugo ime Caroline ali Catherine? –Elizabeth.
Joan Elizabeth Clarke,
bi se poročila z mano?
Čudovit je.
Vem, da ni običajen,
toda komu je sploh všeč običajno.
Držala ga je z obema rokama,
pogledala je proti meni s svojimi velikimi očmi in rekla:
"Bi morala to dati v usta?" Odvrnil sem:
"Ja, saj veš. Po francosko."
Dala ga je noter, stisnila ustnice okoli njega
in začela mrmrati presneto Marseljezo.
Pridi plesat! –Ne! Ti lahko po mili volji plešeš z zaročenko.
Zdaj sem jaz na vrsti!
Kaj je narobe?
In če …
In če mi ni všeč biti na tak način z Joan?
Ker si homoseksualec?
Sumil sem.
Bi ji moral povedati, da sem imel odnose z moškimi?
Po mojih omejenih izkušnjah
zna ženske motiti, če se po nesreči poročijo s homoseksualcem.
Zate je morda najbolje, da ne širiš teh informacij.
Res jo imam rad.
Ne vem pa, ali se lahko pretvarjam. –Nikomur ne smeš povedati.
Nezakonito je.
Denniston išče kakršen koli razlog, da te da zapreti.
Vem. –Ostati mora skrivnost.
Ti si na vrsti.
LJUBIM TE
Čaj? –Ne, hvala.
Vam lahko izdam skrivnost? –V tem sem dober.
Tu sem, da bi vam pomagal.
Očitno.
Lahko stroji mislijo?
Ste brali moja objavljena dela?
Zakaj tako mislite?
Na policijski postaji sem,
obtožen, da sem fanta napeljeval, naj se mi dotika penisa,
vi pa me vprašate, ali lahko stroji mislijo.
Torej, ali lahko?
Bi lahko stroji kdaj razmišljali kot ljudje?
Večina jih meni, da ne. –Vi niste kot večina.
Težava je v tem, da je vprašanje neumno.
Res?
Seveda stroji ne morejo razmišljati kot ljudje.
Stroj je drugačen od človeka.
Zato razmišlja drugače.
Zanimivo vprašanje je, ali pomeni, da nekaj ne razmišlja,
če razmišlja drugače od tebe.
Ljudem dovoljujemo, da se tako razlikujemo med seboj.
Vi imate radi jagode, sam ne maram drsanja.
Vi se razjočete ob žalostnem filmu, sam sem alergičen na pelod.
Kaj je rezultat različnih okusov in nagnjenj
kot dejstvo, da naši možgani drugače delujejo, drugače mislijo?
Če lahko to rečemo drug za drugega,
zakaj ne bi mogli reči tudi za možgane iz bakra, žic in jekla?
To piše v velikem delu, ki ste ga napisali. Kako je naslov?
Igra imitacije. –Točno. Za kaj torej gre?
Bi se želeli igrati?
Igrati? –Za igro gre. Svojevrsten preizkus.
Z njim določiš, če je nekaj stroj ali človeško bitje.
Kako se igra? –Imamo sodnika in izpraševanca.
Sodnik sprašuje in po odgovorih sodeč zaključi,
s kom govori.
S čim govori.
Morate mi samo postaviti vprašanje.
S čim ste se ukvarjali med vojno? –V tovarni radiev sem delal.
S čim ste se zares ukvarjali?
Me poslušate?
Prekleto!
Kmalu bo mimo mesec dni.
Je to torej konec?
Težava je v tem, da stroj ne glede na izboljšave
ne bo mogel naenkrat obdelati 159 trilijonov možnosti.
Brezupno je.
Išče, ampak …
Ne ve, kaj išče.
Če bi vedeli, kaj pravijo sporočila …
Jih ne bi bilo potrebno dešifrirati.
Kdo je Alanov prijatelj?
Hugh? Malce je prostaški.
Torej moj tip. –Predstavila vaju bom.
Ne, sam bo prišel. –Si prepričana? –Ja.
Pred 15 minutami sem se mu nasmehnila in ga nisem več gledal.
Kdo je ta z Joan?
Helen. Skupaj delata.
Lepa je. –Zeli, da se ji približam.
Kako pa to veš?
Prej se mi je nasmehnila in me ni več pogledala.
Moj je.
Ko sem bila samska, se mi je to zdelo hudo dolgočasno.
Zdaj, ko sem zaročena, pa se mi zdi noro zabavno.
Zadetek, moja je!
Alan, predstavi naju. –Kaj? Zakaj jaz?
Ker je prijateljičina zaroka odlična priložnost za žensko,
da se spusti v kaj z zaročenčevim čednim prijateljem. Pojdiva.
Pol krone stavim, da bo Alan do konca zamočil.
Ne stavim.
Alan Turing ima teorijo. –Precej jih ima.
Meni, da so pravila, ki prepovedujejo sodelovanje moških in žensk,
na mestu, ker bi se drugače nezadržno zaljubljali.
Ne, ne mislim … –Jaz pa se ne strinjam.
Ne? –Ne.
Če bi ves dan delal ob ženski,
bi lahko cenil njeno sposobnost in razum,
ne da jo odpeljem v posteljo.
Sva se že kdaj srečala?
Ne spomnim se. Recimo, da se nisva. –Helen Stewart, Hugh Alexander.
S kom se strinjate? Z Alanom ali z mano?
Seveda z Alanom.
Polaskan sem, vendar ne mislim …
Traparija. –Sama delam vsak dan ob moškem
in sem se malce zaljubila.
Kdo je, da ga nalomim? –Brez skrbi, minilo me je.
Sploh se nisva srečala. Nemec je.
Zdaj bi ga res rad ubil.
Kako misliš, da delaš z Nemcem?
Vsaka od nas prestreza sporočila določenega nemškega oddajnika.
Na drugi strani je nasprotnik, ki tipka sporočila.
Vsak tipka drugače, tako da spoznaš ritem svojega nasprotnika.
Nenavadno intimno.
Zdi se mi, kot da ga dobro poznam. Škoda, da ima dekle.
Zato se ne strinjam z vami, g. Alexander,
saj sem se zaljubila v "sodelavca", ne da bi se sploh srečala.
Dovolite, da vam plačam pivo in pojasnim, zakaj se motite.
Prav.
Če te zanima, tako izgleda spogledovanje.
Helen!
Ja, Alan?
Zakaj misliš, da ima tvoj nemški nasprotnik dekle?
Trapasta šala je. Pozabi. –Ne, povej mi.
Vsako njegovo sporočilo se začne z istimi petimi črkami. C-l–L–L–Y.
Predvidevam, da je Cilly njegova ljubezen.
Nemogoče. Nemci naj bi na začetku uporabljali vedno druge črke.
On jih ne. –Človek počne zaradi ljubezni nenavadne reči.
V tem primeru je Nemčija zaradi ljubezni izgubila presneto vojno!
Pojdiva, Peter!
Oprosti.
Alan! Alan!
Hugh Alexander, John Cairncross, Peter Hilton.
Alan?
Kaj …
In če Christopherju ne bi bilo treba preiskovati vseh možnih nastavitev?
Če bi moral preiskati samo tiste,
ki tvorijo besede, za katere vemo, da bodo v sporočilu?
Besede, ki se ponavljajo, ki so predvidljive. –Točno tako.
Kot je tole! "06.00. Danes bo jasno. Zvečer bo deževalo.
Heil Hitler!"
Tako je. Točno.
Vsako jutro ob 6h pošljejo vremensko napoved.
Torej imamo 3 besede, ki so v vsakem sporočilu ob 6h zjutraj.
"Vreme" in …
Hudičevi "Heil Hitler". -"Heil Hitler".
To je današnje sporočilo ob 6h zjutraj.
Hugh, postavi desna kolesa s črkami na … –Vreme in Hitler.
Peter, John, spustite napetost skozi te črke čez usmernik.
Uporabimo zanke? –Joan, katero je zadnje sporočilo?
L.
H.
W.
A.
Q.
Opravljeno.
Dajmo, Christopher.
Mojbog.
Kaj se je zgodilo?
Deluje? –Alan!
Novo sporočilo potrebujem. Zadnje, ki smo ga prestregli.
O, T.
Pripravljen? –Ja.
M, Y, M, S.
"KMS Jaguar jeauf Punkt … usmerjen na 53 stopinj 24' severno
inauf Punkt 1 stopinjo zahodno.
Heil Hitler.
To je edini Nemec, ki ga moraš poznati, da dešifriraš Enigmo.
To!
M.
A, Y, I …
Mojbog, uspelo ti je.
Nacizem si premagal s pomočjo križanke.
Samo 5 oseb na svetu pozna položaj vsake ladje na Atlantiku,
in vse so v tem prostoru. –Ljubi bog.
Mislim, da niti Bog ni tako mogočen, kot smo zdaj mi.
Napadli bodo britanski potniški konvoj.
Tu. –Prav imaš.
Podmornice so komaj 20, 30 minut proč. –Civilisti.
Na stotine. Rešimo jih lahko.
Dennistonu bom sporočil, naj jih opozori.
Misliš, da je dovolj časa? –Moralo bi biti.
Pisarno kapitana Dennistona. Nujno je.
Ne! –Kaj, hudiča, počneš?
Ne smeš obvestiti Dennistona o napadu.
Kaj pa govoriš?
Letala lahko pridejo v 10 minutah. –Naj podmornice potopijo konvoj.
Izjemen dan si imel. Morda si v šoku.
Nimamo časa za to. –Ne!
Dovolj! –Nehaj, Hugh! –John, čez minuto bodo napadli.
Dobro sem.
Veš, zakaj imajo ljudje radi nasilje?
Ker se prijetno počutijo.
Včasih pa ne smemo narediti tistega, kar je prijetno.
Narediti moramo, kar je logično. –In kaj je logično?
Najtežje je lagati nekomu, ki pričakuje, da mu lažeš.
Mojbog. –Kaj?
Če nekdo pričakuje laž, mu je ne smeš kar povedati.
Presneto, Alan ima prav. –Kaj?
Kaj bodo mislili Nemci, če jim uničimo podmornice?
Nič, mrtvi bodo. –Ne. Ne smeš imeti prav.
Recimo, da naš konvoj nenadoma spremeni smer,
RAF-ovi bombniki
pa čudežno napadejo koordinate podmornic.
Kaj bodo mislili Nemci?
Vedeli bodo, da smo dešifrirali Enigmo.
Pred poldnevom bodo prekinili radijsko komunikacijo
in pred koncem tedna bodo spremenili Enigmo.
Dve leti dela.
Vse, kar smo dosegli, bo zaman.
V konvoju je 500 civilistov.
Ženske, otroci.
Pustili jih bomo umreti.
Naša naloga ni rešiti enega potniškega konvoja,
temveč dobiti vojno. –Naše delo je bilo razvozlati Enigmo.
To smo naredili. Zdaj sledi težji del.
Ohraniti to skrivnost. –Carlisle.
Kaj je?
Ta konvoj …
HMS Carlisle je ena od ladij v njem.
Ne smemo se odzvati na vsako informacijo. Prav, ne bomo se.
Samo na to. –Peter, kaj ti je?
Moj brat je na Carlisleju.
Topniški podporočnik.
Res mi je žal.
Za koga se imaš?
Moj brat je.
Ti pa imaš nekaj minut, da preprečiš njegovo smrt.
Ne moremo.
Prav ima.
Alan.
Joan.
Hugh, John.
Prosim vas. Nemci ne bodo posumili, ker smo preprečili en napad.
Nihče ne bo vedel.
Prosim vas kot vaš prijatelj.
Prosim vas.
Res mi je žal.
Nisi Bog, Alan. Ne morete odločati, kdo bo umrl in kdo živel.
Ja, lahko.
Zakaj? –Ker nihče drug ne more.
Zakaj mi to pripovedujeta?
Pomagati nam morate, da to ostane skrivnost pred vojsko, RAF-om.
Nihče ne sme vedeti, da smo dešifrirali Enigmo.
Niti Denniston.
Ki se trudi, da bi te odpustili. –To lahko uredite.
Najprej moramo razviti sistem,
ki bo določal, na katere podatke se odzovemo.
Katere napade preprečiti in katere dovoliti. Statistična analiza.
Najmanjše število akcij, s pomočjo katerih bomo dobili vojno,
in hkrati največje, ki si jih smemo dovoliti brez suma Nemcev.
In vse to bi zaupal statistiki?
Matematiki? –Tako je.
In potem si lahko MI6 izmisli laži, ki jih bomo povedali ostalim.
Potrebujete prepričljiv vir za vse uporabljene informacije.
Lažno zgodbo, od kot podatki, ki pa nima zveze z Enigmo.
In potem dovolite, da pridejo te zgodbe do Nemcev.
Ter nato do naše vojske.
Ohranjanje zarote laži na najvišjih ravneh oblasti.
Prava naloga zame.
Alan, redko imam priložnost reči tole,
vendar si točno tak človek, kot sem upal, da boš.
To so poimenovali s tajnim imenom Ultra.
Postala je največja zbirka vojaških obveščevalnih podatkov v zgodovini.
Kot bi prisluškoval Himmlerju.
Glavna skrb je bilo ohranjanje skrivnosti, in meni so zaupali.
Peter?
Si dešifriral sporočilo ob 6.30?
Baelova šifra. Kodirana s frazo iz knjige ali pesmi.
"Prosite, in dano vam bo! Iščite, in našli boste!"
Matejev evangelij 7,7. To je bil ključ.
Peter bo na koncu razumel.
Jack!
Naju lahko pustiš malo sama?
S Sovjeti smo na isti strani.
Moje početje bo pomagalo Britaniji.
Povedati moram Dennistonu. –Ne, ni ti treba.
Če mu boš izdal mojo skrivnost, mu bom jaz tvojo.
Veš, kaj počnejo s homoseksualci?
Ne boš več mogel delati, predavati.
Dvomim, da boš še kdaj videl svoj dragoceni stroj.
Stewarta Menziesa, prosim. Nujno je.
Trenutek, prosim.
Menzies.
Nasvet glede čuvanja skrivnosti.
Lažje je, če sploh ne veš zanje.
So mi odpirali pisma, prisluškovali telefonu?
Mi sledili na mojih nervoznih sprehodih?
Veste …
Nikoli nisem izvedel.
Joan?
Kje je Joan?
V vojaškem zaporu.
Kaj ste naredili?
Dešifrirala je sporočila Enigme. Cel kup sem jih našel pri njej.
Jaz sem jih ji dal pred enim letom, ko sem iskal povezavo …
Verjamem ti.
Denniston išče sovjetskega vohuna. V Baraki 8 ga išče.
Vem, kdo je vohun.
Ni Joan, ampak …
Cairncross.
Našel sem Bealovo šifro, Sveto pismo.
Mojbog, kako si želim, da bi bil vohun ti.
Bolje bi ti šlo kot njemu.
Vedeli ste, da je on. –Seveda sem vedel.
Vedel sem še pred njegovim prihodom v Bletchley.
Zakaj bi ga drugače sploh poslal tja?
Saj imamo Enigmo.
Ja, poljski obveščevalci so jo pretihotapili iz Berlina.
Sovjetskega vohuna ste poslali v Bletchley Park?
Koristno je Stalinu pošiljati podatke, ki jih želimo.
Churchill je prevelik paranoik.
Nobenega podatka noče deliti s Sovjeti.
Niti takih, ki bi jim pomagali proti Nemcem.
Preveč je skrivnostnosti.
Cairncrossu se seveda ne sanja, da vemo zanj.
Ni ravno bister.
Zato potrebujem tvojo pomoč.
Rad bi vedel, kaj lahko ve John, kaj Sovjeti in kaj Britanci.
Nisem vohun. Samo matematik sem.
Veliko vohunov poznam, Alan.
Več skrivnosti imaš kot večina od njih.
Obljubite mi, da boste izpustili Joan.
Joan je na tržnici. Čez eno uro se vrne. Lagal sem.
Tole bom raje vzel.
Če bi kdo izvedel zanje, bo zapor njena najmanjša skrb.
O, Alan!
Skupaj bova vodila čudovito vojno.
Oditi moraš iz Bletchleyja.
Kaj? –Zaradi Menziesa. Ne zaupam mu.
Tu ni varno.
Je druge varneje? –Proč moraš.
Čim dlje od mene. –Alan, kaj se je zgodilo?
Ne moreva ostati zaročena.
Starši te bodo vzeli nazaj in ti našli drugega moža.
Kaj ti je?
Nekaj ti moram povedati.
Homoseksualec sem.
Prav. –Moški, Joan.
Ne ženske. –In?
Ravno sem ti povedal. –In kaj potem?
Od začetka sem sumila.
Vendar nisva kot drugi. Rada se imava na svoj način.
In skupaj lahko živiva, kot si želiva.
Ti ne boš popoln soprog, jaz ne nameravam biti popolna žena.
Ne bom ti ves dan pripravljala obeda, ko boš prišel iz službe.
Delala bom. Ti boš delal.
Drug drugemu bova družba.
Izmenjevala si bova misli.
To je boljši zakon od večine.
Ker te imam rada, ti pa imaš rad mene
in razumeva se bolje kot s komer koli drugim.
Nimam …
Kaj? –Nimam te rad.
Nikoli te nisem imel. Potreboval sem te zaradi Enigme.
Zdaj sem jo dešifriral in lahko greš.
Nikamor ne grem!
Preveč me je skrbelo, kaj si boš mislil o meni,
kaj mislijo moji starši, fantje ali dekleta iz barak. Dovolj imam.
To je najpomembnejše delo, kar ga bom kdaj imela,
in nihče me ne bo ustavil. Še najmanj ti.
Veš, prav so imeli.
Peter, Hugh, John.
Res si pošast.
Vojna je trajala še dve
samotni leti.
Mi pa smo vsak dan računali svoje s krvjo prežete račune.
Vsak dan smo odločali, kdo bo živel in kdo umrl.
Vsak dan smo zaveznikom pomagali do zmag,
in nihče ni vedel tega.
Stalingrad.
Ardeni. Invazija na Normandijo.
Vse te zmage ne bi bile možne brez podatkov, ki smo jim jih dali.
Ljudje pa
govorijo o vojni kot o epskem boju civilizacij,
svobode proti tiraniji, demokracije proti nacizmu.
Milijonske vojske krvavijo,
cele flote tonejo na dno oceana,
letala mečejo bombe z neba, dokler ne zasenčijo celo sonca.
Vojna za nas ni bila takšna.
Za nas je bila
le nekaj ljubiteljev križank v vasici na jugu Anglije.
… vaša zmaga!
Zmaga
za svobodo vseh dežel!
To je dostojanstven, vendar veličasten trenutek.
Želim si, da bi Franklin D. Roosevelt doživel ta dan.
Sem bil bog? Ne.
Ker Bog ni zmagal v vojni.
Mi smo.
In kaj zdaj?
Najbrž se bomo vrnili na univerzo, ne?
Ja, v glavnem.
Vendar morate pred zaključkom dela za vlado narediti še nekaj.
Kaj pa?
Vse zažgati. –Zakaj?
Na začetku smo vam povedali, da je program strogo tajen.
Ste mislili, da se šalimo?
Toda vojne je konec. –Te že, a sledile bodo druge.
In mi znamo razvozlati Enigmo, kar velja za nemogoče.
Tako je.
Razstavite ga in zažgite. Pospravite pepel.
Nikoli se niste srečali niti niste slišali za Enigmo.
Srečno pot domov.
Bodite pridni.
Z malo sreče do konca življenja ne boste videli mene ne drug drugega.
Neverjetno.
In zdaj, detektiv,
presodite.
Povejte mi,
kaj sem?
Sem stroj, človek?
Sem vojni junak?
Sem zločinec?
Ne morem vas soditi.
No, prav.
Nič mi ne pomagate.
Naprej!
Klicali ste me. –Turing, sedite.
Je kaj narobe?
S Christopherjem Morcomom sta si precej blizu.
Ne bi tako rekel.
Učitelj matematike pravi, da sta neločljiva.
Najboljša dijaka v razredu sva.
Zalotil vaju je pri pošiljanju sporočil.
Kratkočasiva se s kriptografijo, ker je pouk preenostaven.
S prijateljem rešujeta naloge, ker se dolgočasita pri pouku?
Ni moj prijatelj.
Slišal sem, da je vaš edini prijatelj. –Kdo je to rekel?
Nekaj se je zgodilo z Morcomom. –Zakaj ste me klicali?
Christopher je umrl.
Ne razumem.
Njegova mama je danes sporočila. Družina je bila na dopustu.
Ne razumem. –Imel je govejo tuberkulozo,
kar vam je gotovo povedal,
torej ne boste presenečeni.
Vseeno izrekam sožalje.
Motite se.
Vam ni povedal?
Dolgo je bolehal. Vedel je, da se bo to kmalu zgodilo.
Vendar je pogumno prenašal. Krasen fant.
Ste dobro? –Da, seveda. Pravim, da ga nisem dobro poznal.
Razumem. Dobro.
Smem oditi, gospod ravnatelj?
Čestitam, gospod.
Profesor s Cambridgea obsojen zaradi nedostojnega ravnanja
Oprosti.
Prišla bi pričat.
In kaj bi rekla? Da nisem homoseksualec?
Alan, resno je. Zaprejo te lahko.
Presneto!
Tvoje roke … Treseš se. –Ne, ne tresem se.
Alan?
Zdravilo je krivo.
Zdravilo?
Sodnik mi je dal na izbiro.
Dve leti zapora ali hormonska terapija.
Mojbog. Mojbog! –Tako je.
Kemična kastracija.
Da me ozdravijo mojih homoseksualnih nagnjenj.
Seveda sem izbral slednje.
V zaporu ne bi mogel delati.
Prav.
Pomenila se bom s tvojimi zdravniki in odvetniki.
Dobro sem. –Dovoli, da ti pomagam.
Ne potrebujem tvoje pomoči. –Ne moreš skozi to sam.
Nisem sam.
Nikoli nisem bil.
Christopher je postal zelo pameten.
Če se ne bom zdravil,
mi ga bodo vzeli.
Ne smeš jim dovoliti tega.
Ne smeš dovoliti, da me pustijo samega.
Nočem biti sam. Nočem biti …
Je že dobro.
Sedi.
Dobro je.
To je precej lepši prstan od tistega, ki sem ti ga naredil.
Res je.
Jock mu je ime in dela v vojski. Si lahko misliš?
Skupaj delava.
Rešiva križanko.
Komaj pet minut bo trajalo. V tvojem primeru šest.
Takole.
Morda pozneje.
Seveda.
Dobila si, kar si želela, ne?
Službo, soproga.
Normalno življenje.
Normalen človek ne bi zmogel tistega.
Veš, zjutraj sem se peljala z vlakom skozi mesto,
ki ga brez tebe ne bi bilo več.
Vozovnico sem kupila pri človeku, ki bi bil brez tebe
verjetno mrtev.
V službi berem
o celi veji znanstvenega raziskovanja,
ki ga imamo samo po tvoji zaslugi.
Če si želiš, da bi bil normalen,
si jaz še zdaleč ne.
Svet je neskončno lepši prav zato, ker ti nisi normalen.
Res to misliš?
Mislim,
da včasih tisti, ki se ne zdijo posebni,
naredijo reči, ki si jih nihče niti ne predstavlja.
Po enem letu obvezne hormonske terapije
je 7. junija 1954 Alan Turing naredil samomor.
Star je bil 41 let.
Med leti 1885 in 1967 so po britanskem zakonu
o nespodobnih dejanjih obsodili okoli 49 tisoč homoseksualcev.
Leta 2013 je kraljica Elizabeta II. posmrtno pomilostila Turinga
ter izkazala čast njegovim neizmernim dosežkom.
Zgodovinarji ocenjujejo, da je dešifriranje Enigme
vojno skrajšalo za več kot dve leti, in rešilo vsaj 14 milijonov življenj.
To je ostalo državna skrivnost dobrih 50 let.
Turingovo delo je navdihnilo generacije raziskovalcev,
ki so se ukvarjali s tako imenovanimi Turingovimi stroji.
Danes jim pravimo računalniki.
Posneto po knjigi Andrewa Hodgesa Alan Turing the Enigma
Prevod Miša Šavor
Tehnična obdelava DVD Rippers Slovenija
IGRA IMITACIJE
Tehnična obdelava BLITZ Film & Video Distribution