www.subtitrari-noi.ro
Traducerea și adaptarea: Replicant/Kprice Subtitrări-Noi Team
La sfârșitul secolului al IV-lea e. n,
Imperiul Roman se găsea în pragul destrămării.
Totuși, orașul Alexandria, din provincia Egipt,
și-a păstrat mare parte din splendoarea lui.
Se putea lăuda cu una dintre cele Șapte Minuni ale Lumii Antice,
legendarul Far din Alexandria, cât și cu cea mai vastă bibliotecă cunoscută omenirii.
Biblioteca era nu doar un simbol cultural, ci și unul religios,
locul unde păgânii își venerau zeitățile ancestrale.
Împământenitele culte păgâne al orașului
erau acum contestate de către religia evreilor,
religie cu o răspândire fulminantă și până recent interzisă: creștinismul.
Câți nerozi credeți că s-au întrebat
de ce stelele nu cad de pe cer?
Dar voi, deținătorii cunoștințelor celor erudiți
știți că stelele nu se mișcă nici în sus, nici în jos.
Abia gravitează de la est la vest,
urmând perfecta traiectorie vreodată imaginabilă:
cercul.
Traducerea și adaptarea: replicant/Kprice Subtitrări-Noi Team
Deoarece cercul stăpânește cerurile,
stelele nu au căzut și nu vor cădea vreodată.
Dar...
Care e situația aici, pe Pământ?
Aici obiectele cad,
dar mișcările lor nu sunt circulare, ci liniare.
Priviți din nou. Priviți...
Nu, las-o.
Ce minunăție misterioasă
credeți că zace ascunsă în adâncurile Pământului,
făcând ca absolut fiecare persoană și animal,
obiect sau sclav să rămână lipit Pământului?
Ce poate fi?
- Apăsarea lor, domnișoară. - Nu.
Synesius?
Ne împovărează...
Amândoi vă referiți la același lucru,
dar nu vorbiți despre cauza primordială.
Vreunul dintre voi a reflectat vreodată la gândul
că tălpile voastre,
că tălpile voastre stau pe însuși centrul Cosmosului,
Cosmos ce ține legate toate lucrurile laolaltă,
atrăgându-le înspre un tot unitar?
Dacă nu ar exista centru, atunci universul ar fi:
amorf, infinit, fără formă, haotic.
N-ar fi nicio diferență dacă ne-am regăsi aici, acolo sau oriunde.
Și tuturor ne-ar fi fost mai bine dacă nu ne-am fi născut.
Biblioteca din Alexandria, 391 e. n.
Dumnezeul nostru, Tatăl nostru, Stăpânul Universului,
Originea tuturor lucrurilor,
eterna Forță a Cosmosului,
unde toate își au un început
și unde toate își au un sfârșit.
Atotputernici Sarapis, Isis, Horus, Anubis
și toți zeii cei sfinți și binecuvântați sub protecția ta
atât în ceruri, cât și pe Pământ.
... lucruri extraordinare ce vreau să ți le arăt.
- Te rog, domniță... - Oreste...
Dacă îmi permiți să-ți vorbesc, doar pentru un moment.
Te rog. Știu că și tu simți ceva, de asemeni.
- Oreste... - Te-am remarcat cum...
Transmite-i stăpânului că plecăm.
Îți vine să crezi? Mă curta.
De parcă eram una din cuceririle lui.
Acest Oreste e la fel de lipsit de minte ca și tatăl său.
Chiar dacă i-am sugerat să-și dedice inima unei alte muze,
una mult mai frumoasă decât mine.
- Cui? - Muzicii.
Muzicii?
Lui nu i s-a părut amuzant.
Dar cum se poate ca 227 să devină 16?
Privește, e 14.
Se comportă ca și oamenii.
Se hrănesc, beau și se împerechează.
Dacă zeii mei se hrănesc, beau și se împerechează,
bravo lor!
Ascultați la mine și luați aminte!
Voi, cei ce vă consolați cu imaginea unor păgâni:
bărbați, femei, păsări, reptile...
Sarapis. Uite, Sarapis!
Cine poate avea încredere într-un zeu cu un ghiveci de flori pe post de coroană?
Vai, creștini nesuferiți!
Cât de aroganți ați devenit, acum că imperiul v-a acordat șansa să existați?
Strămoșii strămoșilor mei vă vedeau
măcelăriți în arene și aruncați hrană leilor.
Ajunge, ajunge! Privește!
Privește...
Sub ochii voștri, voi trece prin acest foc.
Dacă Dumnezeul meu...
Dacă Dumnezeul meu e Dumnezeul cel adevărat,
nu voi îndura suferință. Dacă zeii voștri există,
mă vor frige ca pe porc.
Ești nebun!
Acum să vedem dacă și tu poți trece prin foc.
- Vino. - Ce vrei să faci?
Ce faceți?
Nu, opriți-vă. Nu puteți face asta!
- Lăsați omul în pace. - Fă liniște, cerșetorule!
Sau te arunc în flăcări și pe tine.
Cui îi aparține?
De câte ori trebuie să mă repet?
Astăzi,
creștinii au aruncat un om în flăcări.
Chiar în mijlocul pieței publice, a Agorei.
Nu voi permite acest obiect în casa mea.
Nu în casa lui Theon!
Dă-mi-l...
Dă-mi-l!
Stăpâne, cer îndurare pentru sclava ta.
- Davus! - Ridică-te!
- Tu nu ai de-a face cu asta. - Și eu sunt un creștin.
Ce-ai spus?
Și eu sunt creștin. Pedepsește-mă pentru amândoi.
Se pare că ne silesc să răspândim milostenia.
- Adu-mi un bici. - Tată...
Trebuie să le liniștești înainte ca...
Tată, te implor... te implor!
Învăluit în mijlocul unui fulger orbitor.
Erau niște flăcări, idiotule.
Și atunci de ce nu a ars ca și păgânul? Spune-mi.
Pleacă!
Vino aici.
Îngenunchează.
Spune-mi, e adevărat că ești creștin?
- Nu știu ce să zic, stăpână. - De ce nu?
Dacă aș spune da, ar fi o minciună.
Dacă aș spune nu, ar însemna să-mi fi mințit stăpânul.
Nu știu ce e mai rău.
N-ar trebui să zici nimic.
Gata...
Vă mulțumesc.
Vreau să știi că stăpânul are remușcări pentru gestul lui.
Ce e aia?
Ceva ce-am meșterit, stăpână.
Pare să fie un...
Ce e?
Sistemul lui Ptolemeu.
Chiar e.
Tu l-ai construit?
Pământul
este miezul Cosmosului.
Iar în jurul lui gravitează
Soarele
și cei cinci rătăcitori: Mercur, Venus, Marte, Jupiter și Saturn.
Cu câtă obstinență se abat de la regula cercului.
În pofida acestui fapt, Ptolemeu ne demonstrează că se supun.
Chiar dacă îi vedem mișcându-se
într-o buclă continuă,
e doar efectul de conjuncție a două cercuri.
Unul ce
se rotește în jurul Pământului.
Și un cerc mai mic
propriu fiecărui rătăcitor.
- Privește, epicicluri. - Nu cerurile cad,
e doar privirea ochilor ce ne amăgește.
Foarte bine expus, Favus!
Prezentarea ta îmi demonstrează faptul că ai fost mult mai atent
decât unul sau altul... prezenți aici.
Zeii ar fi trebuit să mă consulte înainte să creeze orișice.
De ce afirmi asta, Orestes?
Totul îmi pare o aiureală.
Pentru ce conjuncția a două cercuri?
Nu ar fi mai mult ca perfect dacă cei cinci rătăcitori
nu ar rătăci
și un singur cerc să dea o explicație logică întregului?
Oreste, cu ce drept judeci tu lucrarea lui Dumnezeu?
Care-i problema voastră, a creștinilor?
Nu mai poate omul să deschidă gura în orașul ăsta?
Când critici Facerea, îl critici pe Dumnezeu nostru.
- Ne ofensezi. - Atunci mutați-vă în deșert.
Nimic nu vă va ofensa acolo, în pustiu.
Nu știi ce vorbești! Nici unul dintre voi nu știe.
Synesius, care e prima teoremă a postulatului lui Euclid?
- De ce întrebarea? - Răspunde-mi!
Dacă...
Dacă două lucruri sunt egale cu un al treilea,
atunci toate trei sunt egale între ele.
Bine.
Acum nu sunteți amândoi asemănători mie?
- Ba da. - Dar tu, Oreste?
Da.
Și ce voi zice e valabil pentru toți cei prezenți aici.
Mai multe lucruri ne întregesc legătura, decât ne divid.
Și orice s-ar întâmpla pe străzi, noi rămânem frați!
Suntem frați.
Vreau să rețineți că scandalul e pentru sclavi și restul gloatelor.
Să-l onorăm cu o rundă generoasă de aplauze pe Davus, pentru efortul său.
Ne va judeca pe toți, vii sau morți!
Atunci va să fie prea târziu,
pentru că atunci doar cei ce au crezut în Iisus vor fi salvați.
Ce mai așteptați?
Împărăția lui Dumnezeu se apropie.
- Înțelegeți ceva din ce vă spun? - Da.
Dar înțelegi pe deplin, așa cum bărbații o fac?
Sau vă comportați asemeni unei turme de oi?
Tu la ce te uiți?
Da, tu. La ce te uiți?
Tu ești Ammonius?
Omul ce a înfăptuit miracolul?
Vrei să vezi un miracol?
Tu ești?
Da, sunt.
Vino cu mine.
Iisus a cutreierat întreaga Galilee,
ducând cu el învățăturile în sinagogi.
Predicând Vestea Bună a Împărăției lui Dumnezeu,
vindecând toate bolile oamenilor.
Întreaga Sirie vorbea despre el, în toate orașele,
iar oamenii din întreaga lume veneau să-l vadă.
El e Theophilus.
Episcopul.
... pentru că a lor e Împărăția Cerurilor.
Ferice de cei ce plâng,
căci ei vor fi mângâiați.
Ferice de cei blânzi,
căci ei vor moșteni Pământul.
Fericiți cei ce flămânzesc și însetează de dreptate,
că aceia se vor sătura.
Vorbele lui Dumnezeu.
Fericiți cei milostivi,
că aceia se vor milui.
Fericiți cei curați cu inima,
că aceia Îl vor vedea pe Dumnezeu.
Domnul fie cu voi.
Domnul fie și cu tine.
Cum ai reușit să scapi teafăr de foc?
- Domnul fie cu tine. - Domnul fie cu tine...
Ce crezi că am făcut? M-am rugat!
Cred că tu nu știi nici măcar cum se face, nu-i așa?
Ce ai în sac?
- Ai alimente cu tine? - Sunt pentru stăpânul meu!
Ce se-ntâmplă cu tine?
Trebuie să le plătesc din banii mei.
La ce-ți folosesc ție banii?
Uite la chipurile lor.
Ține!
Vreau să încerci de unul singur,
după care te voi învăța să te rogi.
Haide!
- Domnul fie cu tine. - Fii binecuvântat!
Vezi?
Acesta e un miracol.
Haide, continuă.
Domnul fie cu tine.
Vă rog!
Mulțumim!
Fii binecuvântat, parabolan!
Fii binecuvântat!
Sclavule!
Care e numele tău?
Davus.
Davus, sclavul!
Cu adevărat arăți ca un veritabil parabolan.
Un veritabil soldat al lui Cristos.
Ce vorbesc ăștia?
Poruncește-le să danseze!
Bărbații sunt amețiți cu vinuri!
Toată lumea la bord!
Ce mizeră epavă!
Salvați-vă slujitorii!
Finalul actului doi!
Calde mulțumiri publicului. Vă mulțumim.
Scuzați întreruperea cât timp rearanjam decorul
și ne schimbăm costumele.
Scuzați-mă!
Scuzați-mi îndrăzneala!
Sunt Oreste, fiul lui Oreste.
Mă aflu aici...
Sunt aici să-mi declar iubirea pentru Hypatia, filosoafa.
O cunoașteți cu toții, fără îndoială.
E ceva vreme de când îi urmez sfaturile
și mi-am dedicat viața muzicii.
Sperând să-mi găsesc alinarea în armonia sunetelor.
Dar pentru mine
o asemenea armonie rezidă doar în sufletul domniței mele.
Așadar,
umila mea prezența aici
este pentru a-mi oferi melodia.
În speranța că...
Încetează cu vorba...
Acel tânăr va ajunge departe, îți spun.
Eram cu siguranță căzut deja la picioarele lui.
Nu ar fi mai indicat să fie satisfăcut?
De mine?
Cum?
Acordându-i mâna fiicei tale. Sau nu dorești să-ți măriți fiica?
Hypatia mea, supusă unui bărbat? Fără libertatea de a preda?
Sau măcar să-și spună pasul?
Cea mai strălucitoare filosoafa cunoscută mie să fie nevoită să-și lepede crezul?
Nu, ar însemna moartea pentru ea.
E adevărat. Munca lui e admirabilă.
E chibzuit și cinstit.
Dar Theon
nu ignoră starea ei regretabilă.
E femeie, la asta mă refer.
Tatăl nostru care ești în ceruri, dacă binevoiești...
Nu permite altuia s-o aibă.
Te rog, nu permite altuia s-o aibă.
Nu lăsa pe nimeni altul s-o aibă. Nu lăsa pe nimeni altul să o aibă...
Amin.
Bună ziua, doamnă.
Ieri ați fost martori cum unul dintre colegii voștri s-a prezentat cu un aulos.
Am acceptat cadoul,
dar azi doresc să-i întorc gestul, cu un cadou din partea mea.
Acesta este pentru tine.
Este sângele menstruației mele.
Oreste...
Spui că ai găsit armonia în mine.
Îți sugerez să cauți în altă parte, pentru că e prea puțină armonie
sau frumusețe în aia.
Nu ești de acord?
Ieri discutăm despre conul lui Apoloniu.
Am discutat despre cerc, despre elipsă și parabolă.
- Azi vom discuta despre hiperbolă. - Doamnă!
Îmi cer scuze, doamnă.
Olimpius vă dorește prezența de urgență în templul sarapian.
Și voi, deasemeni!
Mulțumesc, Doamne. Mulțumesc, Doamne...
Mulțumesc...
Trebuie să-i tolerăm, să le permitem să ne întineze credința,
să îndurăm obiceiurile și credința acestui neam, până nu demult proscris?
- Ce se petrece? - E un sacrilegiu!
Creștinii s-au reunit în Agora. Iau în derâdere zeii.
Trebuie să punem capăt acestor insulte!
Poate nu au frică de El,
dar vor tremura de frica săbiilor noastre.
Așteptați!
Și ce aveți de gând să faceți?
Vreți să-i atacați?
Vă veți mânji mâinile cu sânge pentru o insultă?
Adresată zeilor! O insultă adresată zeilor!
Dacă ți se pare insultător, atunci denunță acțiunile lor prefectului.
- Unii ar crede că-i protejezi! - Încerc să ne protejez discipolii.
Tu îi inciți să devină niște criminali nemiloși.
Theon, ca director, ai ultimul cuvânt.
Insulta cere... satisfacție.
Evreii dintre noi pot face ce doresc, nu e bătălia voastră.
Dar voi, creștinilor, ați face bine să vă alăturați celor din religia voastră.
Nu-mi vei expulza discipolii din această casă.
- Gloria eternă lui Sarapis! - Și tuturor zeilor!
Aștepți ordinele mele!
Nimeni nu trebuie să bănuiască nimic până când nu-i înconjurăm.
Ciomegele sunt pentru sclavi. Sclavi, adunarea!
Sclavii au fost adunați!
Davus, întoarce-te. Nu. Treci înapoi.
Să prindem creștinii!
Glorie eternă lui Serapis!
Acum, să o ascultăm vorbind.
- Auziți vreo doleanță? - Nu!
Și ăsta și-a înghițit vorbele!
Gurile lor nu vorbesc,
ochii lor nu văd,
nasurile lor nu simt mirosul.
Și totuși, păgânii vin aici și li se închină.
Ce nebunie e asta?
Glorie lui Serapis!
Pentru numele zeilor!
Medorus!
Ai grijă de stăpânul tău! Protejează-l!
Dumnezeu este unic!
Moarte păgânilor!
Tu! La ce te uit? La luptă!
Treci și luptă!
Ești surd? Am spus la luptă!
Sunt creștin!
- Cine e Cristos? - Cristos e unic!
Moarte păgânilor!
Dumnezeu este unic!
Nu! Nu!
Spre porți! Trebuie să apărăm porțile!
Ce se întâmplă?
Oamenii noștri sunt striviți de creștini!
- Tată! - Hypatia...
E-n regulă, ușor...
Ce s-a întâmplat?
Sclavul său i-a făcut-o.
Davus, adu-mi niște fașe și apă. Repede!
Tată...
Synesius, trebuie să plecăm de aici!
Ține-l nemișcat!
Vin parabolanii!
Dumnezeu e cu noi!
Aleluia! Aleluia!
- Ferecați porțile! - Oamenii noștri sunt încă afară!
Fie ca zeii să-i apere!
Ferecați porțile, am poruncit!
Nu-l ucideți. Îl vom ține ostatic, ca și pe restul lor. M-ați înțeles?
Orice creștin capturat va fi ținut ostatic.
Duceți răniții noștri în templu, iar creștinii să fie duși în beciuri.
Orișicare cu vederea ageră și trăgătorii pricepuți să urce pe ziduri.
Olimpius! Acesta e un creștin!
Da. Și ei trei, deasemenea.
Dacă sunt creștini vor merge în beciuri.
Olimpius, dacă ai de gând să-mi încarcerezi frații,
ești nevoit să mă încarcerezi și pe mine alături de ei.
Dacă e necesar, o voi face.
Dacă cineva,
orișicine,
îndrăznește să-mi atingă până și cu un deget frații,
jur că am să trec prin el.
Priviți!
Priviți aici!
Oreste,
mulțumesc.
De când au apărut atâția creștini?
Suntem obligați să negociem.
La ce ne putem aștepta din partea unui împărat creștin,
dacă nu la o execuție?
Eu sper să fim în viață când va sosi verdictul lui.
Aici e bine.
Nimeni să nu abandoneze grupul, vă rog.
Au de gând să se roage întreaga noapte?
Davus!
Rămâi aici.
E mai în siguranță aici.
Să rămâi aici e mai bine.
Synesius! Ce faci?
Doamna mea, mama și sora mea,
fie ca Dumnezeu să te binecuvânteze și să te apere.
Înapoi!
E suficientă hrană pentru toată lumea!
Sclavii să treacă în spate!
Trei nu vrea să iasă. E un dezastru.
Tată, lasă, te rog, zarurile.
Ți-a revenit văzul azi?
- Nu. - Nu?
Dă-mi voie să văd.
Promite-mi, fata mea,
că atunci când voi pieri, vei da uitării acest bătrân fără minte.
Promit.
Amintește-ți de mine de cum eram de demult.
De vremurile când încă puteam cugeta...
Eu
am muncit alături de tine.
Și ți-am dat ascultare.
Cum am putut să mă înșel așa amarnic?
Să te văd aici, închisă din cauza mea...
Tată, te rog!
Vreau să te știu liberă.
Sunt liberă.
Hei, creștinilor!
Creștinilor!
Ce face pentru voi tâmplarul ăla ce-l numiți voi Dumnezeu?
Suferă pentru voi, jigodiilor!
Spune-mi!
Unde ne sunt zeii acum?
Unde sunt?
- Am putea să ne găsim alții. - Alții?
Pe care? Pe cel a creștinilor oare?
Câtă îndrăzneală!
Ce credeți, doamnă? Am fost îndrăzneț?
Stinge focul!
Cu siguranță ești îndrăzneț.
Foarte îndrăzneț.
- Am reflectat la cele spuse de tine. - Eu?
Din ziua din care ai criticat căile divinității și-mi spuneai că...
- Că sunt o aiureală. - Da, dar totuși,
în realitate
îl criticam pe Ptolemeu.
Pentru faptul că a complicat lucrurile cu epiciclurile sale.
Da, nu știu ce să zic. Poate mintea mi-e simplistă în gândire.
Nu.
Cerurile
trebuiesc să fie simple.
Atunci, am avut dreptate? Sau...?
Dar dacă
ar exista explicații mai simple pentru cei cinci rătăcitori?
Este!
Dar e atât de absurdă și de străveche
încât nimeni nu o mai ia în considerare.
- De ce teorie este vorba? - Vorbești despre Aristarchus?
Aristarchus a susținut
că Pământul se mișcă.
Comportamentul inexplicabil al rătăcitorilor
nu era nimic mai mult decât o iluzie optică.
Cauzată de mișcarea noastră
în combinație cu mișcarea restului corpurilor în jurul Soarelui.
- Modelul heliocentric. - Exact.
Soarele s-ar afla în centru,
comportându-se corespunzător titulaturii de rege al stelelor.
- Asta face ca Terra să fie un rătăcitor. - Lucrările lui s-au pierdut
în incendiul ce a distrus vechea bibliotecă.
Din cauza asta trebuie să protejăm cu mare grijă acest locaș.
Biblioteca noastră e tot ce a rămas din cunoștințele omenirii.
Dar de fiecare când lași un obiect să cadă...
Cine vorbește?
Îmi cer iertare, stăpâna.
Eu doar ascultăm.
Vorbește limpede, Davus.
Dacă Pământul se învârte,
de fiecare dată când scapi un obiect
ar trebui să cadă departe în urma noastră.
Iar vântul ar trebui să ne sufle mereu doar în fețe.
Și păsările s-ar dezorienta în zbor.
V-am spus! Ipoteza lui Aristarchus nu are nici o logică, cât de mică.
Simt ca afirmațiile tale pot fi infirmate.
Dar momentan, nu știu cum.
Faceți loc prefectului!
Faceți loc!
Faceți loc prefectului!
Ascultați cu toții!
Pregătiți-vă să ascultați și să urmați verdictul împăratului nostru!
''Eu, Flavius Theodosius Augustus,
împărat și conducător suprem al provinciilor orientale,
fiind informat de evenimentele petrecute recent în orașul Alexandria,
prin prezenta am hotărât și ordon
ca toți insurgenții să fie declarați liberi...
În schimbul generozității mele
insurgenții vor părăsi templul serapian și biblioteca de urgență.
Permițându-le creștinilor accesul să beneficieze de premizele clădirilor
cum vor considera de cuviință. "
La ce putem să ne așteptăm? Vor distruge totul!
Păgânii vor părăsi clădirea prin zona grajdurilor!
Cărțile!
De acolo, veți fi escortați spre casele voastre.
Supuneți-vă ordinelor imediat!
Mișcați o parte din regiment în flanc.
Retragem restul regimentului mai târziu.
Da, domnule.
Prefectule!
Nu vor reuși să-i stăvilim pentru multă vreme.
Pentru cruce! Rămâneți împreună!
Vom lăsa în urma lucrările nesemnificative!
- Și care sunt acelea? - Apucă doar cele importante!
Soldații se retrag!
Sclavule!
- Mi-ați văzut stăpâna? - Vino și ajută-ne!
- Nu putem căra atât de multe! - Avem nevoie de ajutor suplimentar.
Te rog, scoate-mi tatăl de aici. Scoate-l de aici, acum!
Sclavule!
Repede, să mergem!
Veniți, repede!
Hypatia, studenții sunt încă în atrium.
Și-au pierdut mințile?
Dacă asta își doresc, lasă-i să ardă de vii.
Veniți!
Repede!
Doamnă!
Pe unde ai umblat? Apucă sacul ăla!
- Trebuie să mergem. - Ridică sacul!
Niciodată sclavii nu sunt împrejur când e nevoie de ei.
- Încercăm... - Mișcă-te! Mai repede!
ldiotule!
Fugiți!
Nu mai e timp!
Doamnă!
Trebuie să plecăm. Ajunge. Lasă-le!
Dumnezeu este unic!
Fugiți!
Davus!
Unde mergi?
- Trebuie să plecăm! - Davus, unde mergi?
Dacă vrea să moară pentru zeii noștri, permite-i.
Davus, te rog. Nu o face!
- Să mergem! - Davus!
- Davus, nu! - Repede!
Pentru cruce!
Aleluia, aleluia!
Sclavule!
Davus!
Davus, sclavul...
Ajută-mă cu asta!
Ajută-mă!
Aleluia, aleluia!
Gunoi păgân!
Lumea noastră suferă.
Da, știu.
Știu...
Davus.
Davus!
Ești liber.
Pleacă.
Pleacă...
De acum înainte, în orașul Alexandria,
doar religiile creștină și iudaica sunt permise.
Sacrificiile păgâne,
venerarea obiectelor păgâne
și congregația în templele păgâne sunt interzise.
Dacă cineva cutează să încalce aceste ordine și se închină la statuile păgâne
ale acestor zei antici, vor fi pedepsiți fără milă.
După asediul asupra bibliotecii,
mulți păgâni s-au convertit la creștinism.
Alexandria s-a bucurat de o perioadă de pace.
Hypatia și-a continuat studiul și cercetările,
vreme în care foștii ei discipoli au ocupat funcții importante
în cadrul elitelor sociale.
Într-un final, Imperiul Roman s-a divizat în două.
Mulți creștini au văzut în asta un semn al venirii sfârșitului lumii
și s-au hotărât să se pregătească urmând calea vieții pioase.
Ordinul călugărilor, cunoscut sub numele "Parabalani",
și-a asumat rolul de patrulare a străzilor orașului.
Să apere valorile morale creștinești,
devenite complicate de prezența mulților evrei.
Biblioteca, câțiva ani mai târziu.
Evrei blestemați!
Sunt doar niște cete de infractori, cu nimic mai presus decât animalele!
Joran, dragul meu prieten, calmează-te.
Să-i permitem episcopului Cirilo să vorbească în apărarea lui.
Prefectule,
scumpii noștri parabolani,
cei pe care el i-a numit
bestii ale durerii,
și-au dedicat viețile să ducă în cârcă durere.
Invalizii, suferinzii, leproșii...
Și pietre!
Prefectule, duc cu ei pietre!
Iar acum au dat năvală în teatru.
Și ne-au lapidat, știind că nu vom face nimic în apărarea noastră,
pentru că e Sabatul!
De Sabat, ar trebui să vă cinstiți Dumnezeul în sinagogile voastre,
în loc să vă ghiftuiți cu dulciuri la teatru.
Din cauza asta, pietrele s-au abătut asupra voastră.
Prefectule, ai auzit? Acum ne amenință. Ajunge!
Amici, mai multe lucruri ne unesc decât ne dezbină.
Suntem cu toții frați!
Unde erați, voi creștinilor, fără de evrei? Iisus a fost un evreu!
Iisus a fost un evreu!
Găsesc ceva tulburător în cele ce mi le-ai povestit.
- Ce? - Păi...
De ce Cirilo vorbește despre o epurare a orașului?
Nu se mulțumește cu ce are deja?
Cred că încearcă să sperie evreii.
Și de ce o spune în fața ta?
Dacă de fapt ți se adresa ție?
Mie?
De ce? Sunt la fel de creștin ca și el.
Da, dar uiți
că mulți dintre prietenii tăi nu suntem creștini.
Cu toată viteza înainte, dle prefect.
Să mergem.
- Aspasio, ești gata? - Da, stăpână.
Vreau să iei sacul și să-l urci cât mai sus.
Și acum, doamnă,
îmi vei spune rostul a toate astea?
Când Aspasio
va da drumul sacului, barca va fi în mișcare.
Astfel, sacul
nu va cădea la capătul catargului,
ci mai în spate. Aproximativ...
aici.
Și ce-i așa deosebit în asta?
- Da! - Dar te-ai înșelat!
Da, însă aceasta este dovada finală.
E definitivă!
Sacul s-a comportat ca și cum barca ar fi stat pe loc.
Ce înseamnă asta?
Nu știu.
Însă același principiu poate fi aplicat și Pământului.
S-ar putea roti în jurul Soarelui fără să ne dăm seama.
- Aristarco. - Exact.
De ce îți bați capul cu asta?
Ptolomeu nu e perfect,
însă merge.
Oreste, dar tu ești cel care...
Acum câțiva ani nu erai așa pragmatic, dle prefect.
Acum câțiva ani vorbeam înainte de a gândi.
L-am pus pe Cefeo al treilea.
37.
48.
Venus și Marte
împart casa în Vărsător.
Tata ar fi sărbătorit această conjunctură bună cu un vin bun.
- Stelele nu vor cădea. - Serios?
Nu, pentru că sunt lipite de capacul cufărului.
Se va deschide în două și va apărea Isus.
Despre ce cufăr vorbești?
Nu știai că universul este un cufăr imens?
Cerul e capacul, iar Pământul e partea de jos.
Idiotului ăsta nu i-a spus nimeni că Pământul e rotund.
Pământul nu e plat.
Dar mintea ta e plată.
Citește Scripturile!
Dacă Pământul e rotund,
de ce nu cad cei din partea de jos?
Sau cei din laterală.
De ce nu se răstoarnă?
Gândește-te la asta.
Davo știe.
Frate.
Tu ce spui?
Pământul e plat sau rotund?
Numai Dumnezeu știe lucrurile acestea.
Lasă-le jos.
Lasă-le pe jos, unde le este locul!
Doamnă, nu disperați.
Astăzi, pe barcă, ați avansat mult.
De ce minunile își schimbă intensitatea strălucirii
atât de pe neașteptate?
Și ceea ce e mai grav,
de ce se schimbă soarele?
De ce își modifică dimensiunea din vară până în iarnă?
Poate din cauză că
uneori e mai aproape,
iar alteori mai departe.
Dar, Aspasio,
privește.
După Aristarco, soarele ar trebui
să fie centrul tuturor lucrurilor.
Cu noi, Pământul,
rotindu-ne în jurul său.
De aceea,
și aceasta e cheia,
suntem mereu exact
la aceeași
distanță.
Dacă așa cum spui, acceptăm că distanța variază,
suntem obligați să adăugăm
un epiciclu orbitei Pământului.
Pentru că se apropie și se depărtează.
Dar astfel cădem în aceeași capcană ca Ptolomeo.
- Cercuri peste cercuri. - Exact!
Nu știu cum să rezolv această dilemă.
Singurul lucru pe care îl putem face
e să mutăm soarele din centru,
dar fără a mai avea un centru,
mi se frânge inima, Aspasio.
Spune-mi,
ce să fac?
Odihniți-vă, doamnă.
Parabolani!
- Parabolani! - Ce se întâmplă?
Parabolani, repede! Ajutor!
Sfântul Alexandru e în flăcări!
E un incendiu.
Să mergem!
Adu apă! Cu găleata! Ia-o!
Repede!
Să mergem, haideți!
Parabolani!
Parabolani, repede!
Unde-i focul?
Iudei! E o capcană!
E o capcană!
Creștini,
aseară a fost o noapte deplorabilă.
Dar eu vă spun
să nu mai suferiți după frații noștri morți.
Nu plângeți.
Păstrați-vă lacrimile pentru ceilalți,
pentru călăi.
Da, da.
Plângeți pentru ei. Pentru că cei care au făcut asta,
nu-L cunosc nici pe Dumnezeu,
nici iubirea, nici sfințenia.
Nu le cunosc.
Pentru că ei sunt aceia
care repetă Scripturile fără a le înțelege deloc.
Ei sunt cei care au văzut un om simplu
când fiul lui Dumnezeu stătea în fața lor.
Ei sunt cei care
în neștiința lor și-au bătut joc de El și L-au crucificat.
Da.
Plângeți! Plângeți pentru iudei,
asasinii Dumnezeului nostru.
Pentru că Dumnezeu...
Dumnezeu i-a condamnat deja.
E voia Domnului
ca ei să fie sclavi,
blestemați și exilați până la sfârșitul timpurilor.
Blestemați și exilați!
Doamnă, nu vă opriți.
Acum evreii vor să se răzbune!
Mă tem că nu înțelegi ce se întâmplă.
După ce toate astea se vor fi terminat, nu vor mai rămâne evrei în Alexandria.
Scuzați-mă că vă întrerup.
Doamnă, n-ar fi trebuit să riscați venind aici.
Unde sunt trupele?
De ce nu sunt mai mulți soldați pe străzi?
Nicio armată nu poate opri mulțimea de nebuni. Întregul oraș e frenetic.
Cere anihilarea femeilor și copiilor!
Un episcop!
- Un creștin! - Atunci închide-l.
Dle prefect,
ar trebui să-l arestați.
Nu e atât de ușor.
Doamnă,
Cirilo știe că are aceeași soartă.
Acest lucru îl aduce pe prefectul nostru într-o poziție
foarte delicată.
Dacă apără evreii, jumătate de oraș se va ridica
împotriva acestui guvern.
Înțeleg.
Însă dacă nu faci nimic,
cred că Cirilo
va face același lucru iar și iar,
până nu vor mai rămâne oameni pe care acest guvern să-i guverneze.
Ce naiv am fost.
Ce naiv am fost să cred că ne-am schimbat.
Afară evreii!
Mai întâi îi omoară
și apoi îi îngroapă.
Episcopul lui Cirene.
- Ce faci aici? - Voi afla.
E mica mea bibliotecă din Alexandria.
E locul în care le predau copiilor.
Conul lui Apolonio.
Da, l-am făcut pentru a-i învăța cele patru curbe.
Cercul,
elipsa...
Oreste ar fi trebuit să fie deja aici.
Parabola
și hiperbola.
E cu adevărat superb.
Deseori îl privesc și mă întreb
de ce se regăsesc în cerc
forme atât de impure.
Ce n-aș da să stau din nou aici și să te ascult.
Te-aș plictisi.
De mult nu mai fac altceva decât să mă dau cu capul de pereți.
Și sunt chestiuni mai importante de discutat.
Scuzați-mă.
Doi creștini în mâinile unei păgâne.
E revoltător!
Indignant.
- Câți mai sunt? - Nu știu, dar va mirosi urât.
Amonio.
Dumnezeu vorbește cu tine?
Tot timpul.
''Amonio fă asta, Amonio fă aia. Amonio, Amonio, Amonio... ''
Azi vorbea cu mine
atât de repede, încât L-am rugat să vorbeasă mai rar.
Spune-mi ceva.
Te gândești vreodată că greșim?
De ce?
Am fost iertat,
însă acum, eu nu pot ierta.
Ierta?
Pe cine?
Pe evrei?
Isus i-a iertat de pe cruce.
Isus era Dumnezeu
și doar El poate fi atât de milostiv.
Cum îndrăznești să te compari cu Dumnezeu?
Frate.
Suntem vii.
De ce?
Pentru c-a fost
voia Sa să supraviețuim pietrelor.
Dumnezeu ne vrea aici, făcând ceea ce facem.
Nu mai crezi asta?
Dragul meu...
Cirilo e foarte orgolios.
Va accepta întâlnirea, dar nu va vorbi despre evrei, ci doar despre pace.
Pace?
Sugestia mea de umil sfătuitor în această chestiune,
e să accepți.
Lasă pacea să aibă prioritate.
- Doamnă, ce părere aveți? - Păi...
Nu mi se pare prea încurajator.
De ce a vrut să-l vadă pe Oreste
- fără să-i propună ceva concret? - Mai e ceva.
Nu va veni la tine.
Pretinde să vă vedeți în bibliotecă
în timpul slujbei de duminică.
În bibliotecă? De ce?
Doar creștinilor li s-a permis să intre aici după plecarea sa.
E o sfidare!
Permiteți-mi o sugestie.
Dacă îți consideri prezența
fundamentală,
de ce nu te lași botezat?
Majoritatea dintre cei prezenți aici,
începând cu prefectul, l-am acceptat pe Hristos.
De ce nu și restul?
E doar o chestiune de timp și o știți.
Serios?
E doar o chestiune de timp?
Scuză-mă,
onorabil membru, însă din câte știu,
Dumnezeul tău n-a demonstrat că este
nici mai corect, nici mai înțelegător decât predecesorii lui.
Doamnă.
E doar o chestiune de timp până să vă accept credința?
Atunci de ce
ar trebui acest consiliu
să accepte sfatul cuiva care recunoaște
că nu crede în absolut nimic?
Cred în filozofie.
În filozofie.
Exact de asta avem nevoie
în vremurile acestea.
Ajunge!
Studiez de ani de zile
fără a avea o viață personală
și mă întreb
- ce rost are. - Uită ce s-a spus astăzi.
E tot ce-mi rezervă viața?
Ce altceva?
Mă îndoiesc că cineva te percepe
ca soție devotată
și mamă.
Cred...
Cred că tot orașul știe povestea batistei.
Așa că...
Tata a iubit o femeie.
Chiar și el...
Eu pe cine am iubit?
Cu excepția ta,
Libas.
Numai de-aș putea
pătrunde cu mintea
puțin mai mult.
De m-aș putea apropia puțin mai mult de răspuns,
atunci aș...
aș intra în mormânt fericită.
De ce?
De ce înseamnă atât de mult pentru tine?
Acum,
chiar în această secundă, Pământul ar putea fi în mișcare
fără să-și dea cineva seama.
Cu excepția ta și a mea.
Crede-mă, doamnă, e mai bine să nu-și dea nimeni seama.
Chiar nu ți se pare important?
Nu știu de ce insiști să miști solul pe care călcăm.
Tu însuți ai văzut ce s-a întâmplat pe barcă.
Însă asta nu înseamnă neaparat că Pământul se mișcă.
Și dacă se mișcă?
Hipatya, uită-te în jurul tău.
Moarte,
orori,
distrugere.
Dacă stelele se mișcă circular,
de ce și-ar împărți cu noi perfecțiunea lor?
Aașa că nu ne mișcăm.
Circular.
Nu ne mișcăm
în cerc.
Nu ne rotim în cerc.
De la Platon,
toți, Aristotel, Hiparco, Ptolomeo,
toți, absolut toți au încercat să-și împace observațiile
cu orbitele circulare.
Dacă în ceruri e ascunsă o altă formă?
O altă formă?
Doamnă, nu există nicio formă mai pură decât cercul, chiar tu ne-ai învățat.
Știu, dar să presupunem
că puritatea cercului
ne-a împiedicat să vedem mai departe.
La fel cum strălucirea soarelui ne împiedică
să vedem stelele.
Trebuie s-o iau de la început,
cu alți ochi.
Trebuie să regândesc totul.
Totul.
Citim din prima epistolă a lui Paul către Timotei.
''Astfel, doresc ca pretutindeni,
oamenii să-și împreuneze mâinile întru rugăciune,
fără furie sau dispute.
De asemeni,
vreau ca femeile
să se îmbrace modest,
decent și adecvat,
fără să-și prindă părul în coadă,
nu în aur și perle
sau haine scumpe,
- ci în fapte bune''. - De ce ne citește acest pasaj?
Nu știu, dle prefect, dar vă asigur că nu-i cel stabilit.
''Femeia să învețe
în tăcere și supunere. Nu permit ca femeia
să aibă vreo autoritate asupra bărbatului,
ci să fie
tăcută''.
Acesta e cuvântul Domnului!
Amin.
Amin!
Isus însuși
știa toate acestea
când și-a încredințat sfânta moștenire celor 12 bărbați.
Bărbați.
Nu era nicio femeie printre ei.
Și totuși,
cunosc câțiva bărbați din Alexandria
care admiră și cred în cuvintele
unei femei.
Filozoafa Hipatya.
O femeie care și-a declarat public
impietatea.
O vrăjitoare!
Demnitari,
a sosit momentul să vă împăcați cu Hrisots.
Acesta e cuvântul Domnului.
Îngenunchiați în fața lui și acceptați-i adevărul.
Îngenunchiază.
Nu va îngenunchia?
Îngenunchiază!
Păcătosule!
Sunt creștin!
- Sunt creștin! - Nu ești!
Sunt la fel de creștin ca și voi!
Faceți loc pentru prefect!
Faceți loc!
Sunt botezat creștin!
Te voi ucide.
Sunt la fel de creștin ca voi!
Cum a fost posibil așa ceva?
Vinovatul a fost executat.
- Aș vrea să fiu dusă la prefect imediat. - Doamnă, chiar el a ordonat
să rămâneți în casă până la noi ordine.
Deocamdată, prezența dumitale pe străzi nu e recomandabilă.
Din ce motiv?
Cirilo a făcut acuzații grave împotriva dumneavoastră.
Și...
de ce anume mă acuză?
Ateism.
Și vrăjitorie.
Înțeleg.
Vă preocupă ceva, doamnă?
Nu.
Spune-mi ce te preocupă pe tine.
Dle prefect, mușcați asta.
Vorbește.
Episcopul lui Cirene dorește să te vadă.
Ieșiți toți.
Rana încă nu este...
Afară. Afară!
Toată lumea afară!
A decurs bine.
Crezi c-am avut vreun rol în asta?
Aș mai fi venit aici dacă voiam să te trădez?
- Ești orb? - Da, eram orb.
Capul meu
l-a vrut mereu.
Șarpele ăsta pe mine mă vrea.
Guvernul acesta!
Orașul acesta!
Ascultă.
- Va fi război. - Știu.
Știu.
Jură-mi loialitate mie...
și imperiului. Fă-o.
Condamnă-l sau pleacă.
O voi face.
În genunchi, dacă trebuie.
Și nu doar atât.
În câteva zile pot ridica pe toți episcopii și călugării deșertului împotriva lui Cirilo
Însă înainte trebuie să te întreb ceva.
Oreste, crezi în Isus?
Ce?
- Crezi în Isus? - Poftim?
Ești un creștin autentic
sau, asemeni multora, te-ai convertit
- pentru ascensiune politică? - Sinesio.
De ce nu ai îngenunchiat?
- Ce altă alegere aveam? - De ce?
Ce altă alegere aveam?
S-o trădez pe Hipatya?
S-o condamn?
Tu ai fi făcut-o?
Eu niciodată nu l-aș fi ofensat pe Dumnezeu.
El îl ofensează pe Dumnezeu.
Îi reinterpretează cuvintele, se folosește de Scripturi...
A citit
ce este scris.
Câtor femei te supui?
Câtor femei?
Pe câte le admiri și le asculți?
Doar
una.
Una singură.
Scripturile...
Scripturile sunt corecte
și erau în mâinile lui.
Frate, nu vezi?
Nu vezi ofensa adusă Domnului
în fața tuturor?
Nu știu...
Nu știu ce cred...
Trebuie să-i spui.
Spune-i că de acum crezi în ce e scris.
- Cred în... - Nu-mi spune mie, spune-i Lui.
Spune-i lui Dumnezeu.
Îngenunchiază!
Mulți își aduc aminte de minunile săvârșite de fratele nostru când trăia.
Ca atunci când s-a încredințat Tatălui și s-a aruncat în foc
fără să se ardă.
Amonio,
mort încercând să-ți apări credința în Hristos,
te declar martir,
sfânt.
Începând de acum vei fi cunoscut sub numele
de Sfântul Taumasio.
Vrem dreptate!
Dreptate!
Dumnezeu să ne arate calea,
dragi parabolani. Ce altceva v-aș putea spune?
Dar călugării din Nitria?
Contez pe 500 dintre ei.
Plus 500 dintre ai noștri.
- Crezi că sunt suficienți? - E prefectul!
Are o întreagă armată care îl apără.
Ascultă.
De ce n-am face ceva mult mai simplu și mai eficient?
Despre ce vorbești?
L-am putea lovi unde îl doare mai tare.
Cum?
- Târfa aia... - Cine?
Dacă am îndrăzni să privim lumea așa cum este ea?
Să renunțăm momentan la orice idee preconcepută.
Ce formă ni s-ar arăta? Ce formă?
Cândva spuneai că problema este inconsistența soarelui.
Da, am spus, bine. Spune în cuvinte.
Soarele trebuie să fie în centru dacă ne învârtim în jurul lui.
Și în același timp
poziționat altfel, astfel încât distanța până la el să varieze.
- Da, exact. - Cum?
Cum poate fi în două locuri în același timp?
Aspasio...
Da, da. Aici. Și cealaltă aici.
Păstrând aceleași dimensiuni.
Foarte bine. Leag-o de cealaltă torță.
Aspasio,
imaginează-ți că acesta este Pământul,
iar torțele reprezintă cele două poziții extreme ale soarelui în raport cu el,
iarna și vara.
Ce ar fi dacă ambele poziții ar fi doi centri
ai aceluiași cerc?
Dar nu este posibil, doamnă.
Ce știm despre cerc? Știm că centrul său
e la aceeași distanță de fiecare punct al perimetrului său.
- Exact. - Da.
Dacă împart centrul în două,
dar păstrez constantă suma celor două distanțe ale perimetrului?
Bine, îți voi demonstra. În timp ce mut acest băț
de-a lungul sforii, un segment crește,
iar altul descrește. Și invers.
Deci suma lor va fi constantă.
Vezi?
Dacă aplicăm acest lucru
și rotației Pământului?
Ce
formă
vom obține?
O elipsă!
O elipsă cu soarele într-unul dintre focare.
Pentru că,
ce altceva este cercul
dacă nu o elipsă deosebită
a cărei focare sunt atât de apropiate încât par unul singur?
Poate am luat-o razna, Aspasio.
Adică, de ce ar fi așa? Poate că...
Poate o fi...
Tu ce crezi?
Ar putea fi așa, doamnă.
Foarte bine, vom continua mâine.
Odihnește-te.
- Noapte bună, doamnă. - Noapte bună.
Mulțumesc.
Davo!
Ce faci?
Doamnă.
Lasă-mă să văd.
De ce nu stai jos?
Unde sunt toți?
Te rog, așează-te.
Am...
Și eu am noutăți.
Toți demnitarii
care încă nu au acceptat credința creștină,
vor trebui botezați
în public.
Obiectivul este clar:
adăugarea la cauza noastră a tuturor creștinilor din oraș,
a oamenilor decenți,
dispuși să lupte pentru mine.
Vorbești despre un negoț al credinței.
Foarte bine.
Foarte bine!
Dacă totul e deja hotărât, nu înțeleg de ce mi-a fost solicitată prezența.
Nu sunt un membru al guvernului.
Ești mai mult de atât. Ești persoana în care am cea mai mare încredere
și toată lumea știe asta.
Nu se poate să spui asta.
Doamnă.
Acum câțiva ani...
Acum câțiva ani ne-ai învățat ceva.
Dacă...
Dacă doi sunt egali
cu un al treilea,
sunt toți egali între ei. Îți amintești?
Da.
Toți trei suntem oameni buni!
Și tu ești la fel de creștină ca și noi!
Sinesio, tu nu te îndoiești de credința ta.
Nu o poți face.
Eu trebuie s-o fac.
Păi...
E păcat,
doamnă.
E mare păcat.
Stimabila noastră profesoară
fuge de ceea ce ea însăși ne-a învățat.
Sau crezi că nu știu în ce nebunii ești implicată?
- Sinesio! - Pământul se învârte în jurul Soarelui.
Ce urmează, doamnă, ce urmează?
Te implor, lasă-mă să plec.
Lasă-mă să intru!
- Trebuie să vorbesc cu ea! - Un parabolan?
- Doamnă! - Pleacă înainte să te arestăm.
- Pleacă! - Aspasio!
Eu sunt, Davo. Sunt Davo! Dă-mi drumul.
- Spune-le cine sunt! - Îl cunoști pe bărbatul acesta?
Da. Ce vrei?
Trebuie să vorbesc cu ea. Unde e?
- Stăpâna mea nu este. - E urgent! Unde e?
E în palatul prefectului.
- Unde? - În palatul prefectului!
- La palat. Mulțumesc. - Cară-te de aici.
Cine era?
Cândva era sclav.
Așteaptă, te rog! Te implor!
Dacă nu accepți, nu te voi mai putea proteja.
Nu voi mai putea vorbi cu tine.
Nici să te salut.
Hipatya.
Nu înțelegi?
Nu pot trăi fără tine.
Nu pot.
Fără tine nu-l pot învinge pe Cirilo.
Oreste.
Cirilo deja a câștigat.
Mulțumesc.
Nu-i nevoie.
Davo!
Frate! Unde mergi?
Am găsit-o!
Mergi, târfă!
Mișcă-te, păcătoaso!
- Târfă! - Păgâno!
Vrăjitoareo!
Scorpie păgână!
Mergi! Mișcă!
Vrăjitoareo!
Dezbrăcați-o!
Ridică-te.
Așa, ca Dumnezeu să te vadă în toată împuțiciunea ta, târfă.
Nu cumva ești târfa prefectului?
Păgâno!
Târfo!
Priviți,
nu reacționează.
Va urla când o vom jupui de vie.
- Câți dintre voi aveți cuțite? - Nu!
Nu vă murdăriți mâinile cu sânge impur.
S-o omorâm cu pietre!
- S-aruncăm cu pietre-n văjitoare! - Aduceți pietre.
- Repede! - Cei care au aruncat în Oreste
sunt încă aici.
Rămân eu cu ea.
A leșinat.
Corpul mutilat al Hypatiei a fost târât pe străzi
și ars pe rug.
Oreste a dispărut. Nu a mai fost văzut niciodată.
Cyril a preluat conducerea Alexandriei.
Mai târziu, Cyril a fost declarat sfânt și doctor de către Biserică.
Deși niciuna dintre lucrările Hypatiei nu a supraviețuit,
este binecunoscut faptul că a fost o remarcabilă astronomă
și renumită pentru studiile matematice ale secțiunii conice.
1200 de ani mai târziu, în secolul al XVII-lea,
astronomul Johannes Kepler a descoperit că una dintre aceste curbe,
elipsa, guvernează mișcarea planetelor.
Traducerea și adaptarea: Replicant/Kprice Subtitrări-Noi Team
www.subtitrari-noi.ro