For 8000 år siden sank Atlantis i havet.
Krystallen, kilden til dens makt, lå gjemt under byen.
Robbet for Atlantis' hjerte,
ville folket mitt være dømt til å langsomt utdø.
Men nå er vi gjenfødte!
Fort deg!
Vi må tilbake til tronsalen!
Hold fast.
Nok en gang stråler hjertet til Atlantis på oss,
helbreder oss og gjør oss sterke.
Vi bruker krystallens kraft til å gjenoppbygge byen vår,
og til å gjenskape vår kulturs storhet.
I lyset fra Krystallen,
har folket mitt blomstret opp igjen.
Vi har gjenoppdaget hemmeligheter tapt i tusener av år.
Byen er igjen et sentrum for kunnskap og læring,
i stedet for et sted med uvitenhet og frykt.
- God dag, Dronning Kida! - God dag! Vær forsiktige!
Faren min syntes det var bedre å gjemme krystallen,
enn å risikere å misbruke dens kraft.
Som dronning kan jeg bare håpe at jeg gjør det rette.
Så passende!
Den gamle kongen trenger aldri å felle tårer igjen.
Obby, Obby, kom igjen!
Vis litt respekt.
Jeg trodde aldri det skulle gå så fort å gjenoppbygge Atlantis.
Vi forstår bare en brøkdel
av det krystallen kan lære oss.
Vel, jeg vet at ikke noe av det ville vært mulig uten deg.
OK, én stein.
Du begynner å bli en lubben lavahund.
Hva er det, Obby? Hva er galt?
Dronning Kida,
det er inntrengere på vei til byen vår!
Gjennom lavasjaktene.
Kaptein! Jeg vil møte dem med fly!
Vent! De er ikke inntrengere!
De er venner.
Å! Det er vakkert!
Ja, det er utrolig hva litt maling og sparkel kan gjøre.
Audrey! Hva gjør dere her?
Vi bare forsikrer oss om at dere ikke roter det til.
Kom her.
To ganger.
Takk. Får håpe høysnuen min ikke blir verre.
Hallo?
Så, hvem vil vise meg rundt byen?
La meg!
- Meg! - Nei, jeg så henne først!
Nei, jeg!
Gutter! Begge er pene. Vi går alle sammen.
Mesdemoiselles!
Herregud, jeg har savnet dere.
Hvorfor er dere her?
Er herr Whitmore OK?
Kan du ikke spørre ham selv?
Herr Whitmore!
Ikke bare er jeg OK,
men denne krystallen deres får meg til å føle meg 20 år yngre.
Jeg er fremdeles ganske gammel, selvsagt.
Og dette må være Prinsesse Kida.
Men jeg antar det er Dronning Kida nå.
Og du må være herr Whitmore!
Takk. Du brakte Milo til meg, og gjorde alt dette mulig.
Kom, vi går inn så du kan få noe å spise.
Beslutningen om å bli
var ikke så vanskelig som jeg trodde.
Redd livet mitt!
Smak litt av dette.
Peppersaus. Dra aldri hjemmefra uten.
Setter futt i ethvert måltid.
Det er også en fin malingfjerner.
Eh, Sweet,
maten beveget på seg.
Spis den fort, så den ikke slipper unna.
Når den lever, trenger du ikke å svelge så hardt.
Putt dem inn med hodet først,
så de vet hvilken vei de skal krype.
Bestefaren din ville vært stolt, Milo.
Ikke bare har du oppdaget et tapt imperium,
men du har nok reddet verden for Rourkes planer for krystallen.
Og nå hjelper du å gjenreise Atlantis' tapte stolthet.
Det er litt av bedrift for en kartograf!
Jeg skulle ønske han kunne vært her og sett det.
Og møtt Kida.
Det er storartet å se alle sammen igjen.
Men noe sier meg at dette ikke bare er for en gjenforening.
Jeg er redd du har rett. Det er problemer på overflaten.
Jeg har fått med meg doktor,
graver,
sprengstoffekspert,
mekaniker, alle fra toppsjiktet.
Jeg kom hit etter den eksperten jeg ikke hadde -
en ekspert på Atlantis.
Hvorfor trenger...?
Flere lasteskip har gått ned i Nordatlanteren.
Overlevende sier det var et sjømonster.
Det kan være vakthunden.
Leviathanen?
Stemmer. Det er litt av et monster!
I vannet er det det siste du vil se.
Unntatt tante Rose i badedrakt, kanskje.
Søt dame, men kraftig bygget.
Bra det visste vi var venner.
Det kan være andre der ute.
Faren min fikk laget mange slike maskiner.
Han brukte krystallens magi og viten
til å utvide grensene til Atlantis.
Den krigen ødela nesten verden.
Det ser ut til at krigen kanskje ikke er over.
Da blir Milo og jeg med deg til overflaten for å få en slutt på det.
Kida, du kan ikke. Du er dronningen.
Byens reparasjoner er godt i gang.
Rådgiverne kan ta seg av de daglige sakene.
Og jeg...
Jeg føler meg ansvarlig for det faren min gjorde.
Jeg vil forstå beslutningen hans.
Og jeg er redd svarene ikke er i Atlantis.
Jeg er dårlig.
Når du kommer til overflaten, er det så tåkete at du ikke ser noe!
Alt i deres verden er nytt for meg.
Himmelen, skyene,
alt på dette skipet. Hva er dette?!
Det er en redningsbøye.
Så du tar den på, og den redder deg?
Som krystallen vår!
Nei, du kaster den til noen i vannet.
Å! Det er en lek!
Nei, du kaster den bare hvis noen holder på å drukne.
Blir det ikke vanskelig for dem å leke leken, da?
To uker på kryss og tvers av Nordsjøen,
og ingen fangst. Ingen blekkspruter, ingen maneter,
og ingen hummer fra Atlantis.
Vi må være sikre, Vinny.
Hva om hevingen av krystallen vekket denne Leviathanen til liv?
Alt dette kan være Atlantis' skyld!
Uro deg mer for hvordan vi skal ta den,
enn for hvem som har skylda.
Forrige gang vi skjøt på Leviathanen,
var det så vidt han merka disse her.
Audrey, hvis du slår mer på den der,
så blir vi bare "merker" på disse veggene.
Ja, ja, som om jeg ikke vet det.
Forsiktig. Doktor Sweet er ikke her og kan lime oss sammen igjen.
Det er min egen spesialblanding.
Jeg startet med en røre av gelatinsk nitroglysering,
drypte den utover en ladning TNT,
og rundet av med et dryss svart pulver.
Og oregano. Du kan ikke lage bombe uten oregano.
Lager et bra brak.
La hummeren tygge på det.
Jeg tror virkelig ikke at det er Leviathanen.
Den overlevende kalte det Kraken,
et legendarisk norsk sjøuhyre
med armer på flere hundre meter!
Ikke som det vi så i Atlantis.
Men atlantiske oppfinnere baserte sine oppfinnelser på virkelige dyr.
Som kjempeblekkspruten.
Det er kanskje ikke Leviathanen,
men det kan være en atlantisk krigsmaskin!
Hun har rett!
Ingen skapning av kjøtt og blod
kan senke et lasteskip av stål.
Noe tar skipet!
Det river opp dykkerportene!
Osten min!
Du kan få den.
Gå til u-kapslene!
Vi må få den skapningen av veien.
Ekstra oregano på vei.
Dykk når dere er klare!
Chilipulver neste gang.
Det høres ikke bra ut!
Det trekker skipet ned på styrbord side!
Hvor er Milo og Kida? Jeg så ikke at de dykket.
Milo, er du der? Kida?
Kom igjen, reservebatterier.
Vis oss hva dere har!
..hold den på avstand mens jeg ser etter Milo.
Milo. Vi bruker reservebatteriene, og synker fort.
Vi har en stor lekkasje...
Lekkasjer!
Lekkasjer, og frontglasset sprekker.
Hvis ventilene ikke er blokkerte,
så pump ut vannet ved å omdirigere trykket...
Audrey! Vi sitter i vann til livet.
Det er for sent med håndbøker.
OK, vi kommer.
Du får forte deg, for...
vi holder på å treffe et undervannsfjell!
Det er ikke et fjell.
Vi dekker dere, Milo.
- Pass på det høyre dykkerroret! - Ikke noe problem.
Hvor er Kraken?
Den har forsvunnet!
Det var i hvert fall ikke atlantisk.
Det får meg ikke til å føle meg tryggere.
Den bulka for- og akterskrogplatene.
Vi har flaks hvis vi kommer til havnen og får reparert.
Jeg sender redningsbåt.
Ikke bekymre deg for oss. Bare ta deg av skipet.
Det er en fiskelandsby nordøst.
Vi er der når reparasjonene er ferdige.
Det er din u-kapsel.
Det der betaler ikke jeg for.
La oss komme til land fortere enn svint.
Hva er i veien, Vinny?
Er du redd for å leke med sjøuhyret?
Jeg bryr meg ikke om litt leking,
men jeg vil virkelig ikke være her
når bombene på den u-kapselen når bunnen.
Fisket har vel ikke vært så bra i det siste?
Det er ikke overraskende.
Den tentaklede demonen har vel slukt den lokale fiskebestanden.
Så hvorfor er den her ennå?
Fordi den ikke spiser fisk lenger!
Kanskje det er derfor de bygde landsbyen på klipper.
Man vil ikke ha den saken på middag.
De er ikke så veldig vennlige.
Hva er den lukta? Det lukter råtten fisk.
Hvorfor beskylder du meg?
Jeg har badet!
Nylig!
Du setter ikke pris på godlukt.
Ta det rolig, Moldvarp. Vi går mot vinden.
Det er mer sannsynlig at vi lukter dette jordslaget.
Alt er vått etter tåka.
Men du trenger et bad.
Se på det.
Interessant måte å tiltrekke turister på.
Milo, vi har selskap.
Jeg er Edgar Volgud,
sorenskriveren i denne byen.
Hva gjør dere her?
Hyggelig å treffe deg. Jeg...
Jeg tviler på at det er noe i Krakenstad
som angår dere.
Og hva med byens kjæledegge som nesten senket skipet vårt?
Skipet deres vil bli reparert på skipsverftet i Trondheim.
Dere burde dra snart.
Veiene er lumske i mørket.
De kan nok begynne reparasjonene uten oss.
Vi tenkte vi skulle bli litt for å nyte landskapet.
Trondheim har utmerket utsikt.
Vi blir, i hvert fall.
Frøken Eliassen er vertshusholder her.
Hun gir dere rom for natten.
En sjåfør tar dere til Trondheim i morgen.
Jeg har sett den fyren før et sted.
Tror det var under en stein.
Minner meg om en igle, en orm,
litt salamandersk.
Obby, nei!
Han ble født i smeltet stein.
Var ikke Volgud den statue-fyren?
Da er han eldre enn han ser ut,
noe jeg må si er ganske så gammelt.
De sier han gjorde en pakt med djevelen om å leve for alltid,
men han glemte å be om evig ungdom.
Dette vil drive tåka ut av beina deres.
Merci, mademoiselle.
Mange takk... frøken Eliassen?
Inger.
Det er et mørke rundt Edgar Volgud.
Og den skyggen har dempet alt som var muntert her.
Vi skulle gjerne dratt, men dette er alt vi har.
Det er ikke noe sted å oppdra den lille.
Ting vil ikke forandre seg her inntil dens makt er brutt.
Dens?
- Mener du Volguds? - Eller sjøuhyrets?
Jeg skal ordne rommene deres.
Men ikke tross Edgar Volgud.
Og dra så snart dere kan.
De må jobbe med turistnæringa si.
Kom igjen, bare følg lanternen.
- Hvor kommer det fra? - Hva er det?
Det er ikke fra denne verden!
Nei, det er en fugl. En veldig stor albatross.
Eller en... lundefugl.
Som er dårlig i magen.
Nei, det er stemmer.
Skjønner ikke...
- Hvor er Volgud? - Lyset hans er borte!
Kanskje vi går i sirkel...
Vi får dra til landsbyen.
Og hvilken vei er det?
Der borte.
Sikt på lysene
før tåka tetner igjen.
Vent litt. Hør på grusen.
Ikke nå, Moldvarp.
Men det er oppsmuldret granitt,
noe som kan bety at vi er på vei mot klippene!
Det går bra med meg.
For øyeblikket.
Vær forsiktig, Milo.
Jeg kommer ned til deg.
Bli der du er.
Og jeg som skulle ta meg en spasertur!
Audrey?! Snakk med meg.
Takk for at du førte oss ut klippen!
Jeg førte oss mot landsbyens...
lys.
Det er vel mer på gang her enn sjøuhyrer.
Storartet. Noen driver med hokuspokus.
Jeg hater hokuspokus!
Jeg... Jeg når den ikke!
Jeg må hoppe!
Ikke hopp. Jeg klatrer ned.
Det er ikke plass. Jeg må hoppe.
Du er lagkaptein, og jeg beordrer deg til å ikke hoppe.
Å, det er nok.
Ser du?
Du kan ikke leve uten meg.
Samle eiendelene til de fremmede...
og brenn dem!
Hva er i veien, Volgud? Tror du vi har lopper?
Du virker overrasket over å se oss.
Definitivt orm eller igle.
Salamandere er for søte.
Vi vil gjerne høre mer om Volguds pakt med djevelen.
Det er et rykte. Et sagn. Ikke noe annet.
Inger, vi vil hjelpe.
Liv er blitt tatt til sjøs.
Og sikkert i denne byen, også.
Jeg vil gjerne la barnet mitt leke utendørs igjen.
For lenge siden forlot fisken sjøen.
Byen sto i fare for å dø ut.
En avtale ble inngått.
Folkets sjel mot liv i byen.
Kraken!
Også kjent som djevelfisken.
Byen blir tatt vare på, men ingen kan dra.
Og solen har ikke skint siden.
Folklore eller ikke, det er en forbindelse mellom Kraken og denne byen.
Volgud leverer ut mat og forsyninger fra et sted.
Kanskje en skjult grotte?
Jeg kan lete. Ville blitt et fint brak.
Svaret stirrer deg i fjeset.
Se hvordan en kampestein
har blitt fåfengt maskert som en sedimentær klippe.
De kan like gjerne lage skilt.
De ser helt like ut for meg.
Ja, men du ble ikke oppdratt av nakne moldvarper.
Det forklarer mye!
Alt dette er fra den sunkne lastebåten.
Der er Volgud!
- Volgud kontrollerer Kraken! - Hvordan?
Med matrester og avis?
Han bruker ikke matrester.
Det er en slags mental kraft.
Se på arbeiderne. De ser hypnotiserte ut.
Han bruker nok kraften til å slavebinde den,
og sier hvilke skip den skal angripe.
Hvis vi kan forstyrre Volgud, mister han kontrollen over Kraken.
Kiling er bra.
Ingen kan konsentrere seg når de blir kilt.
Eller, eh... en bombe.
En bombe er en god distraksjon.
Vent. Hvor er Audrey?
Hent Audrey! Jeg skal distrahere ham!
Hva?
Men han er bevisstløs! Det skulle gitt seg nå!
OK, nå prøver vi plan B. Plan bombe!
Nei, ikke mot skapningen!
Mot taket!
Skal vi velge mål før jeg setter fyr på lunta?
Til u-kapslene!
Vi må hindre Kraken i å komme seg ut!
Av veien, barbarer!
Snakk, Moldvarp!
Vi må finne den huleutgangen.
Vår sjanse til å fange Kraken er å sperre ham inne.
Audrey, går det bra?
Ja, nå så.
Det var ufyselig!
Kaldt og slimete.
Alt ble tåkete, som om jeg druknet.
Følg med!
Det er for mørkt til å se. Fyr på magnesiumblussene.
Hva gjør du? Vi vil snike oss innpå...!
Milde Moses!
De er ute allerede!
Pass på tentaklene.
Ikke noe tull. Jeg fyrer av!
Det går ikke! Jeg får ikke skikkelig skuddhold.
Vi er etter ham!
Fyr løs, det er fôringstid!
Hva venter du på?
Fyr løs...
Be ham passe på hvor han skyter.
Han traff nesten Aud...!
Pass på!
Skyt på blekkspruten, ikke oss!
Vinny har blitt gal! Han er helt fjern!
Men Volgud!
Det er ikke Volgud! Det er Kraken.
Selvsagt. Kraken er den med de mentale kreftene.
Det er OK. Jeg har distrahert ham.
Pass på! Monster på frifot.
Det var merkelig.
Jeg har bare ett skudd igjen!
Jeg også!
Dra til stranda.
Vi må komme oss på tørt land!
Er du gal? Du er på vei rett mot det!
Jeg skal distrahere ham igjen! Jeg er blind!
Det er Milos u-kapsel.
Den er fullastet med torpedoer.
Vi kan fyre av alle på en gang.
Gjør det!
Jeg tror blekkspruten
fikk smake litt hokuspokus selv.
Ja, du finner ikke Kraken i noen biologibok.
Forbannelsen er hevet, fisken er tilbake,
og jordslaget er skrubbet vekk.
Så hvis det er noe som stinker nå...
Hva? Hvorfor gjorde du det med hånden?
Det er fisken!
I 8000 år har jeg levd med de samme ansiktene.
Det er rart å møte nye mennesker.
Hvert menneske har nye tanker og ideer...
Deres verden har mye å tilby.
Jeg håper at mitt folk, folket fra Atlantis,
kan tilby like mye.
Det er ingen grunn til noe annet.
Folket ditt kan gjøre en forskjell - slik som vi gjorde her.
Nå som ikke Kraken finnes lenger, kan folk som Inger Eliassen
oppdra barna sine i fred.
Vi kan aldri takke dem nok.
Nå kan du vokse deg stor og sterk,
og en dag bli det viktigste mennesket i byen.
Gi mamma en stor kos!
Det er det samme som du serverte oss på veien til Atlantis?
Det kan du vedde på.
Jeg sa det ville vare i evigheter.
Og nå er det ditt!
Det stemmer, Magda. De viste meg rundt hele byen.
Ja, det knuste dem, men jeg trenger privatliv.
Keemot var for klengete.
Forsiktig, Moldvarp.
Ahbin obesager er ikke vant til variasjon i kostholdet.
Det er bare noen silikater jeg hadde tenkt å kvitte meg med.
Det er bra for gommen.
Hvor er Kida?
Det er enda vakrere når snøen smelter.
Denne gangen var det ingen Leviathan.
Men hvordan vet vi at det ikke er flere atlantiske våpen der ute?
Ved å ikke se på landskapet?
Kanskje krystallen er for mektig.
Kanskje den burde forbli begravet.
Men folket ditt - de har gjenvunnet så mye.
Kan du la dem leve i mørket igjen?
Hva er sjansene for gasslekkasje i et kinesisk vaskeri?
Det var min siste blomsterbutikk.
Men jeg tenker på å kjøpe et vaskeri.
Nå som vi vet at det ikke er noen Leviathan på frifot,
skal dere vel hjem til Atlantis igjen?
Unnskyld meg.
Vaskeri/fyrverkeri.
Men ikke forhast dere.
Ta dere tid til å se verden.
Jeg betaler flybilletten.
Det er veldig generøst.
Kan jeg få deres oppmerksomhet, takk?
Det er bedre.
Det er dr. Sweet.
Det er trøbbel i sørvest.
Sam har lenge vært feltagent for herr Whitmore,
og best til å grave fram sjeldenheter.
Men denne gang tror jeg noe har funnet ham.
Og du sier han nevnte prærieulver i en sandstorm?
Nei, ikke akkurat det.
Heller en sandstorm bestående av prærieulver
som var laget av sand.
Og er dette uvanlig i deres verden?
Å, ja. Mer enn litt.
Men jeg forstår ikke hvorfor dere ville ha meg hit.
På grunn av dette.
Milo, det er atlantisk!
Hvor fant du dette?
Du får spørre Sam.
Jeg vet ikke om han puster.
Kanskje han er død?
Han bare sover.
Han trenger nok hvile.
Stikk, skabbete kaktusrotter!
Det er i orden, herr McKeane.
Du er trygg nå. Herr Whitmore sendte oss.
Gamle, gode Preston.
Den beste mannen jeg har jobbet for.
Så, unge mann, kan du riste puta mi?
Hva med en slurk vann?
Svelget mitt er veldig tørt.
Hva er i veien?
Foten min sovna.
Kan du massere den?
Og du sier prærieulver gjorde dette mot deg?
Nei, det var ikke vanlige prærieulver.
Dette var krakilske sand-prærieulver!
Det var ikke et vindpust hele dagen,
men jeg skal si jeg hørte ulene fra høyden den natta.
Jeg trodde jeg var gal,
da jeg så de støvdjevlene materialisere seg i måneskinnet,
med røde øyne som kunne brent hull i sjela mi.
Kom skrikende ned fra åskammen som en spøkelsesflokk!
Jeg løp tilbake til rønna mi og boltet døra.
Jeg tenkte jeg var trygg inne. Jeg tok feil.
Klorte meg opp som en trang ullgenser en varm ettermiddag!
Heldigvis hadde jeg nok av baconfett
til å gni på huden for å lindre.
Middagstid.
Herr McKeane, hva har vi sagt om baconfettet?
Det funker bedre enn alle de varene dere gir meg!
Jeg hadde bedre sjans på de prærieulvene.
Går det bra med ham?
Ja da. Vi flytter ham til sykehuset i Scottsdale.
Da blir han deres problem!
Hvor fant du dette?
I en krukke.
Hvilken krukke?
- I kassen. - Hvilken kasse?
- I rønna mi. - Hvilken rønne?
Jeg er ikke overrasket.
Du så jo mannen spise! Han lever som han spiser. Sjuskete.
Hushjelpens fridag, hva?
Kvarts silikat blandet med lokal leire.
Litt nøtteaktig smak. Ikke noe uvanlig.
Sand er ikke det eneste her som er nøtteaktig.
Alt ser ut til å ha blitt sandblåst.
Vinduene er slipt. Av sanden, mon tro?
McKeane sa de var sand-prærieulver.
Mye sand, men ingen prærieulver. Og ingen poteavtrykk.
Ser ut som kassen er...
Borte? Søren, heller!
Jeg vet hvilken slesking som tok den, også.
Det må være den sleipe, forræderske klapperslangen
Ashton Carnaby!
Han driver en handelsstasjon utenfor byen.
Du får være forsiktig.
Han er sleipere enn en svett padde i regnvær!
Vi får se oss rundt litt først.
Vi vet ikke sikkert at den Carnaby-fyren tok kassen..
Nei! Obby, bli! Bli!
Han er en... brasiliansk iguana.
Spiser hva som helst. Stol på meg.
Det er gjenstander her som er hundrevis av år.
Se, en antikvitet.
Hvordan får folk brukt slike ting
hvis de er innelåst bak glass?
Det er til beskyttelse.
Jeg vet hva spydet er til.
Men hvorfor er det i et glasskap?
Glasskapet skal beskytte det.
Er ikke spydet bedre beskyttelse enn glasskapet?
Jo... nei!
Det skal beskytte mot noen som kanskje vil stjele det.
Hvorfor ville noen stjele et glasskap?
Kalkstein over 25 millioner år
fra cenozoiske tidsalder.
Hydrerte aluminiumssilikater
med basalt, primært funnet i sørlige Colorados elvebasseng.
Plastikk!
Det er som en atlantisk vokter.
Vel, ikke akkurat.
Den har blitt modifisert av nashonee-design.
Jeg kjøper den uansett!
Ho, ho, det liker jeg å høre.
For jeg vil selge den! Navnet er Carnaby.
Det maleriet er av Krystallvokteren,
som krabbet opp fra jorden med våpen av blå ild.
Han var en god lærer, og helbredet de syke.
- Det sier legenden. - Hvor mye koster det?
Det er av museumskvalitet.
Da er det vel museumskvalitet på prisen også?!
Det er sjeldent, og jeg har fått tilbud.
- Er dette nok? - Kida, det er mye...
Solgt, én Krystallvokter!
Så, herr Carnaby, hvor får du alle kunstgjenstandene dine fra?
Litt her og der.
Men de eldre sakene er 100 prosent autentiske, det er sikkert.
Jeg tviler ikke på det!
Vi er etter en kasse
stjålet fra Sam McKeane.
Hvem er dere?
McKeanes medarbeidere,
og han vil lokalisere den savnede kassen.
Kan ikke hjelpe. Han har tendens til å dikte opp ting.
Jeg tror han blir ensom der ute i ørkenen.
Så du vet ikke noe om det?
Hvis McKeane mistet en kasse med keramikk, er det ikke mitt problem.
Hva i all verdens navn og rike driver du med?
Smaker på bollen!
Den er veldig god.
Vil du ha litt?
Det kunne gått bedre.
Synes noen det er rart
at han vet kassen inneholder keramikk?
Jeg nevnte ikke det.
Du har rett.
Jeg stoler ikke på Carnaby.
Jeg likte ikke holdningen og det flakkende blikket.
Øynene er sjelens speil, vet du?
Vil du se inn i min sjel?
Har vi ikke akkurat kjørt forbi den fyren?
Kanskje de er brødre?
To ganger er et sammentreff. Men tre ganger?
Jeg tror noen prøver å si oss noe.
Hallo. Vil du ha skyss?
Det er langt å gå... hvor som helst.
Jeg heter Chakashi,
og ja, jeg vil gjerne ha skyss.
Han er... brasiliansk.
Jeg kjenner til alle naturens skapninger.
Denne kjenner jeg også.
Du har vel ikke en tvilling eller to?
Det er mange nashonee-menn som vandrer alene i ørkenen.
Vi ser like ut for utenforstående.
Krystallvokter, vår store lærer og beskytter.
Han avslørte mange hemmeligheter for nashoneene.
Stjernemønstrene, når de skulle så,
helbredelse.
Og som Krystallvokteren,
beskytter vi også vår hellige tro for utenforstående.
De som vil plyndre landet vårt og avsløre våre hemmeligheter,
må svare for ørkenens eldgamle krefter.
En sandstorm?
Hvor kom den fra?
Vi blir forfulgt!
Eldgamle krefter som sikrer at våre hemmeligheter ikke røpes.
Og du burde forstå dette bedre enn noen.
De skal presse oss av veien.
Jeg har akkurat satt inn frontruta!
Han er borte!
Hvordan? Hvor kan han ha gått?
Vi har større problemer!
De er her med oss!
Nei! Gå bort, støvhunder!
Dette er storartet!
Blokkert ventilasjonshull
og tette forgasserdyser!
Jeg skjønte ikke alt det der.
Jeg lager disse motorene fra bunnen av!
Jeg jager lavahundene som spiser fordelerlokk,
og ingen sa jeg måtte hanskes med sandstorm-prærieulver!
Hvis det er sand i pakningen, så slutter jeg!
- Fikk du med deg alt? - Hvert ord.
Vi er tilbake!
Vi er tilbake på handelsstasjonen.
Chakashi sa det var eldgamle krefter i sving.
Vi får holde oss inne med dem.
Og vi tar ikke på flere haikere.
Jeg ba dere dra!
Vi har noen spørsmål.
Jeg har alt besvart spørsmålene.
Tam iguana. Spiser hva som helst.
Kanskje du er på menyen!
Hvordan vet du at kassene inneholder keramikk?
Jeg vet ikke. Jeg...
Og hva vet du om noen som kaller seg Chakashi?
Jeg har en hylle full av malte steiner han har laget.
Selvsagt! Chakashi! Nashoneenes vindånd.
Ga vi skyss til en ånd?
Dere kan ikke tro på den overtroen!
Vi ble angrepet av en spøkelses-prærieulver i en sandstorm.
De samme rastløse åndene som kom etter Sam McKeane.
Og hvem som enn har den kassen med keramikk.
Spar deg. Jeg er ikke overtroisk.
Jeg lukter gammel keramikk!
Du hadde kassen hele tiden!
Den er sandblåst.
Som den inni McKeanes rønne.
Du kan ikke bevise det.
Sandstein, tunge røde oksider,
besatt med det samme silikatet
funnet i McKeanes rønne.
Hva så?
Han fant den i ørkenen, og mens han var på sykehuset,
fant jeg den i rønna hans.
Det heter tyveri.
Det heter forretninger, skatten.
Og forresten er McKeane den eneste som vet hvor krukka kom fra.
Utfra det høyalkaliske innholdet å bedømme,
kommer det nok fra en grotte på sørsiden av Mogollon-høyden,
2,5 mil nordover.
Han er bra. Skitten, men bra.
Vel,
kanskje jeg ikke tok det alvorlig nok.
Det er mange skrøner og mysterier der ute,
og prærieulvene er et godt eksempel.
Jeg trodde ikke du trodde.
Jeg vil ikke ende opp som McKeane.
Så kanskje hvis krukka blir returnert, får de hvileløse åndene fred.
Jeg, Molière, har klart det!
Jeg har funnet en underjordisk åpning
som er den begravde terskelen til det ukjente!
Det er bare et hull.
Et hull?
Se på linjene i basalten, skjønnheten i erosjonen,
leirens poesi.
Dette er ikke et hull,
det er en tunnel!
Samme hva.
Bare det er stort nok til å gjemme seg i, for vi har selskap!
Inn, fort!
Jeg skal redde oss!
Milde måne!
Ikke noe av dette skulle eksistert! Ikke på samme sted.
Det er en blanding av kulturer fra Idaho til Peru!
Nashonee, aztekere, mayaene...
Mitt folk var her!
Krystallvokteren var en atlanter!
Hans undervisning påvirket alle disse kulturene.
Litt av Atlantis kan bety mye.
Carnaby, den gamle krukka kan passe på en av de hyllene.
Carnaby?
Hva er det?
Unnskyld, det var meg.
Vent nå litt, det var ikke meg!
Carnaby!
Når det gjelder krukka.
Jeg kommer nok til å beholde den sammen med det andre her inne.
Litt hjemmelaget præriegrassmikstur
blir en bra sovegass. Er dere ikke enige?
Carnaby, din slange!
Dere kan ikke slippe fri for å fortelle verden
om min oppdagelse!
Jeg mener...
Hva slags profitt gir det?
Hva? Carnaby!
God lur? Håper ikke steinene var for ubehagelige.
Denne bergarten er veldig god.
En av mine yndlinger.
Du kommer ikke unna med dette!
La oss se,
jeg fanger dere i denne grotta,
og så tar jeg alle skattene selv...
Jeg tror det går.
Jeg visste det var noe sleskt ved deg.
Jeg sa "Jeg stoler ikke på Carnaby."
"..holdningen og det flakkende blikket."
Og ikke glem at øynene er sjelens speil.
Det stemmer. Jeg sa det også.
Du og vennene dine vil ha god tid til å diskutere hva dere føler for meg
mens jeg blir rik.
Vi har funnet beviser på mitt folk her.
Vi kan ikke la ham ødelegge det!
Herr Carnaby, vi har tydeligvis misforstått hverandre.
Hvorfor skal vi ikke kunne... komme til enighet?
Spar på pusten, junior. Du vil trenge den.
Takk for nå!
Det nytter ikke!
Hvis vi bare fikk skjært av disse tauene.
Obby! Kom igjen, våkn opp!
Våkn opp!
Det... holder!
Nei, ta tauene!
Flink bisk!
Nei, ta deg av dynamitten først!
Ja, jøss!
Dere lager flere problemer enn jeg hadde trodd.
Jeg tar meg av det selv!
Nå har du stelt i stand.
Du har gjort oss sinte.
Hva er dette?
Gjengjeldelse.
Er det noen som har et bein?
Hva skjedde med Carnaby?
Han er med oss nå.
Dere virker som bra folk. Jeg er lei meg.
Hemmeligheten til våre forfedre må forbli en hemmelighet.
Dere vil ikke få dra.
Chakashi, vi har også en stor hemmelighet.
Vi kan holde på deres også.
Hva er denne hemmeligheten?
Bevis at den er like stor som det dere ser rundt dere.
Det kan vi ikke.
I orden.
Da har dere avgjort deres skjebne.
Hadde dere fortalt hemmeligheten,
ville jeg visst at min ikke var trygg hos dere.
Det var et lurespørsmål.
Det må være prærieulven i meg.
Kida av Atlantis, du og jeg er ikke så forskjellige.
Ditt folk berørte jordens utposter, underviste og helbredet,
gjorde mange gode gjerninger.
Men de har også gjort mye skade,
ved å nesten ødelegge jorden og seg selv!
Min far fryktet at fristelsen til å misbruke kraften ville bli for stor.
Så han gjemte den.
Hemmeligheten du bærer på er verken god eller dårlig.
En sterk leder må vite når han skal dele sin kunnskap.
Det ville vært vidunderlig hvis mitt folk ikke trengte å gjemme seg.
At de nok en gang vandret på jordens overflate.
Det er ditt valg.
Imponerende.
Jeg ville blitt mer imponert hvis Chakashi hadde sendt oss til bakken.
Et vintertordenvær?
Det er merkelig. Det begynte i morges.
Men dere har vel hatt mye rart vær i sørvest?
Det var OK.
Men jeg finner sand overalt.
Det hadde vært deilig med varmt vær nå.
- Kanskje blitt brun. - Synd jeg gikk glipp av det.
Nei, det gjorde du ikke.
Det var støvhunder overalt!
Men jeg fant en deilig bolle.
Vel, herr Whitmore,
Kida og jeg får dra...
Atlantis venter.
Jeg vet det. Like greit.
Vi hadde innbrudd i går kveld.
- Går det bra? - Ja.
Men det plager meg at noen kan valse inn
og stjele noe fra veggen min!
Et eldgammelt norsk spyd.
En slags fancy brevåpner.
Du skulle hatt et glassbur til å beskytte det.
Han må ha kommet midt om natten.
Etter sporene å dømme, har han hatt en hund med seg.
Det merkelige er at såvidt jeg kan se,
er det ikke noe tegn til innbrudd.
De som gjorde det visste akkurat hva de lette etter
og tok seg til rette.
Med dette skjebnespyd,
skal jeg, Odin,
kongen av de norrøne guder,
ende denne verden.
Hvorfor ville noen ta et gammelt spyd
når det er så mye annet skrot rundt?
Ikke misforstå. Det er bra skrot.
Jeg er mer interessert i de brennmerkene på gulvet.
Som om lynet har slått ned.
Det kan ikke være lynet.
Se selv. Det er ikke noe hull i taket.
Ikke noe svart slam. Ingen eksplosiver.
Det kom ikke ild fra himmelen i Atlantis som det gjør her.
Jeg liker det ikke.
Ikke jeg heller.
Herr Whitmore, det var vel ikke et vanlig spyd?
Eier jeg noe som er vanlig?
Jeg har en anelse om hvem som tok det.
Han heter Erik Hellstrøm.
Den karen er en skarp konkurrent av meg.
Bygde et shippingimperium med cruisebåter.
Da han kjøpte den største borgen i gamlelandet
og kalte den Åsgård,
kalte pressen ham "den moderne Odin".
Ja, han likte å bli behandlet som en gud, og han levde som en.
Inntil børsen krasjet, og selskapet gikk konkurs.
Han mistet pengene, makten
og vettet, tror jeg.
Hadde ikke hørt fra ham før i forrige uke,
desperat etter å få meg til å selge spydet til ham,
mens han snakket om Ragnarok.
Hva er Ragnarok?
Dommedag i de gamle norrøne mytene.
Men hvorfor ville herr Hellstrøm ha spydet?
Jeg husker noe om et spyd i Vokterens bok.
Jeg fant det! Gun-NOK-ner.
Prosit.
Nei, Gun-NOK-ner var navnet på et atlantisk spyd.
Spydet Hellstrøm stjal fra Whitmore
var det samme spydet.
Et atlantisk spyd!
Våpen fra Atlantis har ubeskrivelige krefter.
Hvis mytene stemmer, er det en underdrivelse.
"Ved Ragnarok, verdens siste natt,
vil Odin bruke spydet til å innkalle kaosets krefter."
Han skal bruke spydet til å forårsake Ragnarok.
Armageddon.
Dommedag.
Verdens undergang.
Mabermoch. Slutten på Atlantis.
På alt. Faren min forutså dette.
Faren din prøvde å redde imperiet sitt, Kida.
Fyren er iskald fordi han er i fattighuset.
Iskald!
Det... Det er Island, skjønner du?
Så, hvis Hellstrøm skal bli stanset,
så må dere til Island.
Hvorfor kan ikke Ragnarok være i Miami?
Et deilig og varmt sted? Jeg blir aldri brun!
Milo, faren min visste at Atlantis' kraft
ville bli misbrukt slik.
Som konge var han ansvarlig for å gjøre det han trodde var det beste.
Kanskje det er det samme med Hellstrøm.
Ja, men Hellstrøm ga krona til seg selv.
Og han prøver ikke å redde noen.
Og det er en stor forskjell.
Vi bør nærme oss Island.
Og det navnet sier ikke så lite!
Med litt flaks, blir været bedre.
Vi burde ikke fly i en slik storm.
Vi krasjer! Vi er for høyt over jorda.
Været har ikke letnet
siden Hellstrøm stjal spydet. Jeg lurer på om...?
Tilfeldighet, Milo.
Ta over, Vinny.
Kom igjen! De gamle gudene påvirker været?
Det var en indiansk gud for vinden,
ånden, eller noe, Kraken. Ja, Kraken kan ha vært en gud.
Kanskje ikke.
Og den store Atlantis-krystallen.
Den var nesten som en gud.
Jeg sier bare at vi ser mye rart.
Jeg har bare et åpent sinn.
Hvis du behandler flyet mitt sånn,
så går det åpne sinnet ditt rett i den suppa.
Vi er over land nå! Godt, fast land, hva?
Slapp av, vi har vært over Island i minutter.
Landet er så fast at...
Vi må ta en titt på dette.
Hellstrøms... slott? Hva kalte du det?
Åsgård.
Gudenes hjem!
Dette er spydets kraft.
Det kaller jeg oppussing!
Pass på! Vi krasjer.
- Vi krasjer! - Slapp av!
Vi skal ikke krasje i noe fjell.
Med mindre det reiser seg!
Du bommet på oss!
Det kunne vært en gud.
Spenn fast selen! Vi styrter!
Barnemat.
Å, mitt fagre land! Mmm! Leppene mine!
Jeg er lei meg for flyet ditt, Audrey.
Det er sånn som skjer.
Se positivt på det.
Vi lever.
Men vi får ikke akkurat en varm velkomst.
Kanskje jeg skal gi ham en presang.
Strålende! Mer hokuspokus.
Jeg ønsker dere velkommen...
..til Odins hall!
Hør her, herr Hellstrøm, du har hatt mye motgang,
men du trenger ikke å ta det ut på verden.
Jeg kjenner deg!
Det er spydet. Det har destruktive krefter.
Det vil ødelegge deg og oss alle!
Jeg kjenner deg.
Du er lurendreieren Loke.
Du søker mitt spyds kraft!
- Nei! - Du lurer ikke meg!
Stopp, herr Hellstrøm!
Min herre Odin, jeg kjenner ditt spyds kraft.
Den samme kraften ødela nesten min far.
Far?
Selvsagt! Brynhild, datteren min!
Min valkyrie!
Du har kommet for å styre den nye verden ved min side!
Nei, jeg er ikke datteren din.
Men jeg bryr meg om deg.
Verken mann eller gud vil stanse Ragnarok.
Jeg kaster dere ut av Åsgård...
til deres undergang!
Ikke slipp meg!
Ligg unna puddingen.
Jeg kan ikke for det!
Det er fyllet!
Moldvarp, vi trenger deg!
Gå bort! Jeg ber!
Moldvarp, vi har én sjanse. Vi trenger deg til å grave.
Moldvarp blir.
Moldvarp!
Greit, jeg kommer.
Det er alltid Moldvarp som må redde oss.
Pass på! Ikke få meg til å angre på at jeg reddet deg.
Det er godt du ikke er tynnere, Milo.
Kanskje du burde spise mer pudding.
Få opp farta.
Jeg er ikke vant til oppoverbakker.
Som graver, graver jeg nedover, dypt ned i jorda.
Dere har kanskje lagt merke til at jeg har høydeskrekk.
Grav!
Ser du?
Du er den fødte kriger,
min Brynhild, min datter.
Jeg er ikke datteren din!
Jeg er Kidagakash, Dronning av Atlantis!
Hva har du gjort med vennene mine?
Jeg kastet dem ut, Brynhild,
ned i avgrunnen.
Det kunne ikke unngås.
Vi må dra, datter. Kaosherren av ild
må vekkes før solnedgang.
I dag blir det Ragnarok.
Ja, la oss dra. Raskt.
Hva ser du?
Han bruker spydet til å frakte dem til vulkanen.
- Hva mer er det der ute? - Hans enorme livvakt!
Og jeg ser vår eneste vei ut. Denne store tredøra.
Hvis vi får åpnet den...
Bare kall meg... åpner'n.
Vi kommer oss ut, men kan ikke dra noe sted.
Vi er fanget!
Hva skal vi gjøre, ake på døren ned med trappen som skihopp?
Alle må bøye seg.
Flytt deg, Moldvarp.
- Jeg styrer. - Flytt meg hvor?
Alle mot venstre!
Nei, den andre til venstre!
Veisperring!
Dra meg opp!
Nei, Milo, vi kan bruke deg som ror.
Ja, han blir halt nå.
Hellstrøm, du må høre på meg.
- Faren min... - Ja?
Nei, den ekte faren min!
Han gjemte kraften så den ikke kunne brukes til destruksjon.
Den skulle brukes til kjærlighet. Til livet.
Til alt som er godt.
Stans denne galskapen, Jeg bønnfaller deg.
Bruk kraften til å helbrede verden.
Brynhild, det er akkurat det jeg har tenkt å gjøre.
Jeg alene er forutbestemt til å gjenskape den og herske over den på nytt.
For å begynne igjen, må jeg ødelegge det som er!
Nei,
det kan du ikke.
Du kan ikke stoppe meg, Loke!
Lo!
Ragnarok!
Ta farvel med denne verden,
og rop ut min nye orden!
Selv ved slutten vil mørkets krefter
trosse kongen over gudene!
Du er ikke kongen over noe, Hellstrøm.
Du er en båtbygger!
Husj, fugler, husj!
Så nå
nærmer Ragnarok seg.
Det er jeg, Odin,
som skal triumfere!
Tror du at du er i ledelsen fremdeles?
De to tar ikke imot ordrer.
Og Ildherren vil sette himmelen i brann!
Og jorden blir som is
mens en ny tid begynner!
Så, Milo, har du en plan?
Tenkte jeg skulle spørre.
Vent nå litt. Jeg har en plan!
Og så litt varme.
- Det fungerer! - Nå er de sure.
- Spydet! - Jeg skal få tak i det.
Vinny, vi trenger en bombe til!
Jeg er utsolgt.
Det går bra, Milo.
Mitt Åsgård! Mitt kongerike. Nei!
Gi ham tid. La ham sørge over sitt... kongerike.
Så får vi få ham på sykehuset, der han kan få hjelp.
Når det gjelder den der,
bør du kanskje legge den i en safe.
Nå, for eksempel.
Kanskje med kjetting. Og store låser.
Jeg har et bedre sted til det.
Jeg har lært mange ting fra deres verden.
Jeg tror jeg kjenner faren min bedre nå.
Faren min beskyttet oss og verden ovenfor,
da han gjemte hjertet til Atlantis.
Jeg forstår det nå.
Kida, du kan ikke gjemme krystallen igjen...
Beklager. Ødela øyeblikket litt, men...
Faren min tok feil.
Han trodde menneskeheten ville bruke krystallens kraft til destruksjon.
Men se dere omkring!
Hjertet til Atlantis har latt oss gjenoppbygge byen.
Og jeg så hvordan kunnskapen om Atlantis
rørte en stamme av overflatemennsker,
og gjorde dem til store helbredere og lærere.
Det klareste lys er ikke verdt noe i en grotte.
Jeg ønsker ikke at arven fra Atlantis
skal være ødeleggelsen av dens sivilisasjon.
La oss dele lyset med verden!
Hva er dette lyset, Dronning Kida?
Er det en krystall?
Nei, barn.
Det er solen!
Jeg tror jeg svelget tyggisen.
Verden var aldri det samme etter den dagen.
Den var mye, mye bedre.