О ось і він.
Мій дім і стара добра вулиця Клівленда.
Чи зможу її коли-небудь забути?
О ось і я, з таким круглим безглуздим лицем і...
у тій дурній дитячій шапочці.
Але байдуже. Наближалося Різдво.
Прекрасне, чудове Різдво головне свято року для будь-якої дитини.
Центр міста Гохман був вже готовий до щорічної вакханалії...
на честь миру на Землі і блага для усього людства.
ХІГБІС
Вітрина магазину Хігбісів традиційно виділялася
у передріздвяний сезон.
Уночі, щільно притискуючи свої хутряні вуха одне до одного,
люди здивовано тіснилися, з'явившись перед золотим передзвоном
механічного, електронного щастя.
О ось і вона.
Священний Грааль різдвяних подарунків.
"Ред Райдер", 200-зарядна модель повітряної рушниці.
О ось і він сам.
Ред Райдер власною персоною.
У його руці був рифлений ствол,
який виглядав найсмертельнішою часткою зброї, що я коли-небудь бачив.
Упродовж багатьох тижнів я обмірковував,
як дістати у свою рукавичку одну з цих зловісних красунь з воронованої сталі.
Мій мозок гарячково скипав у напруженій спробі придумати
нескінченні підступні способи щоб назавжди впровадити,
серійну модель повітряної рушниці "Ред Райдер"
у підсвідомість моїх батьків.
Ральфі! Ренді!
Бігом униз! Даю 2 хвилини!
Я кажу дві хвилини!
Ральфі! Я підійшов перший!
Припини!
ДИВІТЬСЯ
ХЛОПЦІ! РЕД РАЙДЕР
Коли моя мама візьме свою копію журналу "Погляд",
опиниться в майстерній пастці,
читаючи рекламу продажу "Ред Райдера".
Вони продали Буллфрога. Не можу в це повірити.
Що-що?
Господи Боже мій! "Сокс" продали Буллфрога,
єдиного гравця для гри з Шоттенгоффером.
Очкарика Шоттенгоффера, гравця внутрішнього поля.
Маємо повну бісову команду других гравців внутрішнього поля .
О, відмінно.
Ральфі, скільки тебе чекати!
Чула про того хлопця, який проковтнув Йо-Йо?
Проковтнув Йо-Йо?
На парі.
Один телепень з Грифіту, Індіана, от сміху!
Пишуть одні дурниці в газетах!
Чому це дурниці?
Оце я вважаю справжніми новинами.
Це тобі не якась маячня політиків.
Яка кличка у коня племінника Самотнього Рейнджера?
Віктор. Його звуть Віктор.
Звідки тобі це відомо, чорти забирай?
Це всі знають.
Це ще одна твоя придуркувата головоломка?
Авжеж, це ще одна моя придуркувата головоломка.
Яка може коштувати 50000 баксів.
Що цього разу?
Імена найбільших персонажів у американській літературі.
- Віктор? - Авжеж.
Кінь племінника Самотнього Рейнджера?
Тим часом, я мучився, вигадуючи прямі натяки на рушницю.
Натяк має бути непохитний, але тонкий.
Флік каже, що бачив ведмедів грізлі біля магазину солодощів Паласки.
Вони дивилися на мене, неначе по моїм вухам дерлися омари.
Говорю вам, я був в неминучій небезпеки, коли так перегравав.
Мимохідь, я змінив тактику.
Тату!
Сперечаємося, що ти ніколи не вгадаєш, що я приготував тобі на Різдво.
Новий котел.
Хороша спроба, тату.
Мій старий був одним із любителів печей у Північній Індіані.
Покваптеся, не то запізнитеся до школи.
Так-так. Вже втікаю.
Закінчився перший раунд.
Батьки - 1. Дітки - 0.
Я міг відчувати як затягувалася різдвяна петля.
Можливо, то що сталося потім було неминучим.
Ральфі, що б ти хотів на Різдво?
Шокований, я проговорився.
Я хочу офіційну 200-зарядну модель повітряної рушниці "Ред Райдер".
Ні. Ти собі око відстрелиш.
О, ні! Це ж була класичне блокування зброї в усіх мам.
"Ти собі око відстрелиш"
Ця вбивча фраза вимовлялася безліч разів...
сотнями мам і була непереборна
жодним відомим дітям способом.
Але в мене була така пристрасть до Ред Райдер,
що я негайно почав будувати греблю.
Я просто пожартував
До того ж у Фліка вже є...
Я б хотів конструктор Тінкер Тойз.
Я не міг повірити власним вухам. Тінкер Тойз.
Вона його ніколи не купить.
Повітряні рушниці небезпечні.
Я не хочу, щоб хтось відстрелив собі око.
Ренді, ти їстимеш?
У Китаї люди голодують.
Мами нічого не знають про грабіжників,
відповідних до кухні
коли тільки ти, наодинці...
стоїш між своєю маленькою сім'єю і нелюдяним злом.
Врятуй нас.
Врятуй нас, Ральфі!
Я так і знала, що погані хлопці рано чи пізно прийдуть до нас!
Не хвилюйся, тату. У мене є дещо...
Що тут у нас, хлопці?
Ми думаємо, це Чорний Барт, Ральф.
Чудово, тільки я і моя стара надійна Ред Райдер...
200-зарядна модель повітряної рушниці.
Круто, тут навіть компас вбудований в приклад.
- Загалом, думаю треба оглядітися. - Не переймайся, синку.
- Це ж Ол Блу. - Ол'Блу.
О, ні!
Дивіться, хлопці!
Онде ще один! Правда, він влучний стрілець!
Він влучить.
Гаразд, Ральфі!
Цього разу ти переміг, але ми ще повернемося!
Бувай, Барт.
Але якщо ти повернешся, то відправишся на той світ!
- І не забувай про це! - Що ж, синку, ти врятував нас!
Нас би порішили, точно!
О ти нас врятував!
Алілуя!
Давай! Побий!
Нічого, крім Олдсмобіля. Купа сміття.
Знову цей проклятий Олд замерзнув!
Одні - баптисти, інші - католики.
Мій батько був Олдсмобілістом.
Цей бісовий сучий син замерзне навіть серед літа на екваторі!
- Діти слухають... - Тихо!
Нарешті відбулося!
Ця погана, дебільна піч.
Прокляття.
Лайно!
Христа ради, відкриватимешся клята штука, чи ні?
Хто знову її так увімкнув?
Ох, підірвати її!
Мутне роздовбане корито!
Непридатна ні до чого тварюка!
У розпалі битви мій тато виткав цілий гобелен непристойних слів,
який, як ми знаємо,
досі висить навколо озера Мічіган.
Клята-дохла-обрізана- навіжена-палка!
Підготовка до школи...
була схожа на підготовку до довгого глибоководного занурення.
Скоріше, мамо, ми запізнимося!
Чекай, Ральф!
Мій молодший брат схожий на блоху, яка ось-ось лусне.
Що?
Що таке?
Що сталося?
- Ну що таке?! - Я не можу руки опустити!
Опустиш їх коли, будеш в школі.
Прокляття! Ти...
Гей, Флік! Зачекай. Зачекай!
Що ти робиш?
О на що це схоже? Збираю арахіс?
Гей, слухай, розумна дупа.
Я запитав свого старого про
прилипання твоєї мови до металевого стовпа взимку,
І він сказав, що він примерзне, як я й казав.
Усе це туфта! Що твій старий знає?
Він знає, тому що він одного разу бачив хлопця,
який прилипнув язиком до залізничної рейки.
І пожежників навіть викликали, щоб допомогти,
оскільки сам не міг відірватися.
Гей, почекайте!
Ну, хлопці!
- Почекайте, хлопці! - Геть з дороги, малеча.
Гей, малюк.
Я встати не можу!
Я не можу встати!
Ральф, гей!
Я не можу встати, Ральф.
Флік, почекай мене.
Не можу встати!
Ральф!
- Давай. Вставай. Сідай. Давай. - Я не можу.
Гаразд, усе нормально. Ходімо. Давай, все з тобою все гаразд!
Міс Шілдс!
Міс Шілдс. Міс Шілдс!
Добре, всі, сідайте на свої місця, будь ласка.
Доброго ранку, клас.
Доброго ранку, Міс Шілдс.
Відкривайте ваші книги на сторінці 32-й.
І як ви пам'ятаєте, Сайлас Марнер...
Ти брехло і твій тато теж.
- Та невже? - Точно!
- Це хто б казав? - Я.
- О, справді? - Так!
Що ж, я викликаю тебе.
Точність і нюанси в обміні фразами в цьому ритуалі дуже важливі.
Ти що, жартуєш?
Лизнути цю погану трубу? Це тупо.
Це тому, що ти знаєш, що примерзнеш!
- Не проломи. - Та ну?
- Точно! - То я викликаю тебе удвічі, собако!
Тепер це було серйозно. Подвійний собачий виклик.
Залишався тільки "потрійний виклик"...
І, нарешті, маневр самого-самого виклику з усіх викликів:
- зловісний потрійний собачий виклик! - Ви здуріли зовсім.
Я викликаю тебе тричі, пес!
Шварц створив прецедент прояву зневажливої неповаги,
начхав на етикет, кинувши потрійний виклик.
Ну добре, добре.
Давай, малеча.
Давай, дупа розумна, зроби це!
Я збираюся!
Хребет Фліка задерев'янів, його губи зігнулися зухвалою усмішкою.
Шляху назад не існувало.
Це все...
Прилипнув? Прилипнув!
Прилипнув!
- Прилипнув! Прилипнув! - Це завжди працює.
- Поглянь на нього. - Прилипнув!
Гей, що мені робити?
Не кидай мене, повернися!
- Повернися! Не кидай мене! Не йди! - Але дзвінок же продзвенів!
Що нам робити?
- Не знаю! Дзвінок! - Авжеж.
Не кидай мене, повернися!
Повернися! Повернися!
Де Флік?
Хто-небудь бачив Фліка?
Фліка? Якого Фліка?
Він же був на перерві?
Ральфі, ти знаєш де Флік?
Я запитала, чи бачив хтось Фліка?
Так, Естер Джейн?
Боже ж ти мій!
Священна корова! Це ж пожежна команда!
О, ні.
Отакої, копи!
Я знаю, що хтось з івас намовив Фліка до цього.
Але він відмовився сказати, хто це був.
Але ті, хто зробив це, нехай відчувають свою провину.
Я упевнена, що відчуття провини...
набагато гірше за покарання, яке б ви отримали.
Тепер ви себе страшенно почуваєте?
Чи немає у вас розкаянь совісті за те, що ви вчинили?
Це усе що я хотіла сказати про бідний Фліке.
Дорослі обожнюють говорити подібні речі. Але діти усі знають.
Ми прекрасно розуміємо, що ніколи не треба себе видавати.
О зараз, хлопчики та дівчатка, я збираюся дати вам завдання.
Я хочу, щоб ви написали твір.
"Що б я хотів на Різдво."
Хмари згустилися.
Часу у вас до завтрашнього ранку...
Я побачив слабкий промінь світла...
у кінці чорної печери долі.
Я знав, що коли Міс Шілдс прочитає мою прекрасну, красномовну роботу,
вона увійде в моє становище...
і все буде нормально, як і потрібно.
Бачили як він прилипнув?!
Було боляче, Флік?
Ні, я нічого не відчув.
Просто стримувало моє пересування.
Та ти кричав на всю вулицю.
Нічого я не кричав!
Брехло.
Скат Фаркус!
Скат Фаркус! Що за безглузде ім'я.
Ми були в пастці.
Там він і стояв між нами і вулицею.
Скат Фаркус, вилупився на нас своїми жовтими очима.
У нього були жовті очі!
Боже мій, жовті очі.
Гровер Ділл, маленька занепала шестірка.
Убогий. Прогнилий. Його губи прикривали зелені зуби.
Ренді ,був як личинка.
Це його такий єдиний стиль захисту.
- Скажи "дядько". - Дядько!
- Дядько!
- Голосніше! - Та годі вже.
- Голосніше! - Дядько!
У нашому світі ти був або задиракою, або шестіркою,
одним з натовпу жалюгідних жертв.
Хто наступний?!
Мужчина.
У світі дитинства, розум реагує швидко.
Кілька тижнів тому вислав
Секретному суспільству сирітки Ені ключ.
Знову не пощастило.
Але байдуже. Сьогодні в мене є серйозна робота.
"Що я хочу на Різдво".
"Усе що я хочу - це рушницю Ред Райдер
з компасом у прикладі. І це саме та річ для мене.
Це чудово.
"Я думаю, всі хотіли б мати Ред Райдер.
Вони якраз для Різдва.
"О футбол - це не подарунок на Різдво".
О, рідко мій дешевий олівець пише такі слова
у такій текучій манері.
Я переміг! Я переміг! Гей, давай!
Геть звідси, ви...
Я переміг!
Зграя собак Бампусів.
Наші сусіди-дикуни Бампуси мали щонайменше 785 смердючих собак.
І вони ігнорували будь-кого, що живе на Землі, окрім мого батька.
Тупі собаки. Геть!
Я виграв! Я виграв!
- Я виграв! Я виграв! - Що? Що?
Головний приз! Я виграв!
Гей, поглянь. Поглянь на це. Телеграма Вестерн Юніон.
"Сьогодні вночі буде нічка. Сьогодні вночі.''
- Що це означає? - Це означає - сьогодні вночі!
Я спілкувався з Ерні Макклоскі на вантажному складі.
Він сказав, що телеграма запізнилася, приз вже там, хотіли відправити вночі.
Давайте. Заздріть мені, друзі. Це мій приз.
Напевно, це один з тих Іспанських цегляних будиночків в Корал Гейт...
Сервс, ви смердючі придурки.
Або це може бути кегельбан.
Хлопець з Тера Хауті виграв кегельбан.
Як вони збираються доставити кегельбан сьогодні вночі?
Вони звичайно можуть прислати, прокляття.
Я маю на увазі, що вони пришлють повністю готовий кегельбан.
Ну, гаразд. Як щодо поїсти? Помираю від голоду.
Ставати багатим - це важка робота, хлопче.
У кожній сім'ї є дитина, який не хоче їсти.
Мій молодший брат не їв добровільно більше трьох років.
О, Ренді, не грай зі своєю їжею, їж її!
Сміх та й годі.
Голодуючі люди були б щасливі мати це.
Можна мені ще червонокачанної капусти?
Або ти перестанеш грати з їжею чи ти гірко пошкодуєш.
Тобі краще перестати дуріти з цією їжею і є її, або буде погано.
Можна мені ще?
У моєї мами не було їжі для себе впродовж 15 років.
М'ясний рулет, подвійна відбивна.
Я ненавиджу м'ясний рулет.
Ну гаразд. Я змушу цю дитину поїсти.
Де моя викрутка і мій вантуз?
- Я відкрию йому рот і проштовхну туди. - Ренді.
Моя мама була ніжнішою.
Як роблять маленькі свинки?
Правильно.
Зараз покажи, як їдять маленькі свинки. Це твоє корито.
Покажи мені, як їдять поросята.
Будь хорошим хлопчиком. Покажи матусі, як їдять поросята.
О, Боже.
Маленьке мамине порося.
Воно тут.
- Авжеж. - Ви Паркер?
- Точно. - Гаразд, підпишіть тут.
- Ну, що це? - Я не знаю.
Що там?
Сюди. Несіть сюди.
Добре, хлопці. Тягніть це сюди. Ворушіться.
Давайте сюди. Прямо сюди.
Уперед. Прямо. Відмінно.
- Добре. - Сюди. Добре.
Туди. Ось туди.
Трохи більше.
Так. Ще трохи.
Обережно.
- Ось так. - Дякую, хлопці. Щасливого Різдва.
- Неси ломик та молоток, Ральфі. - Добре.
''Крихке.''
- Це напевно італійське. - Думаю, тут написане "Крихке".
О, справді.
Ну ось.
Вони добре попрацювали, правда?
Ральф, потримай.
Ось так.
Отже, там щось має бути!
Господи!
Напевно вони забули.
Ні, це там. Воно має бути всередині.
О, хлопче. Хлопче, хлопче.
- Що? - Поглянь на це!
- Що? - Подивися на це!
Що там?
Це нога!
Що?
О, ну, це нога. Ну як в статуї.
- Статуї? - Авжеж, статуї!
Статуї!
Ральфі!
Моя мама намагалася поставити себе...
між нами і "статуєю".
Священний дим, що за...?
Знаєте що це?
Це лампа.
- Це дійсно була лампа. - Чи не прекрасна вона?!
Що за дивна лампа!
Не знаю.
Ось, потримай. Тримай. Давай.
Очі папи були захоплені...
мистецтвом.
Я знаю місце для неї.
Прямо у центрі вікна великої кімнати!
Авжеж, авжеж.
Обережно.
Поглянемо.
Господи Ісусе.
- Любий? - Ні. Усе гаразд.
Усе гаразд.
Подивимося...
Це радіо, а це...
це сюди, а це туди.
- Ну, це вже занадто. - Доволі міцно, авжеж.
Так, подивимося.
Тріск іскор, подих озонованого повітря...
і лампа загорілася незрівнянною урочистістю.
Подивіться! Ви бачите? Чи не так вона чудова?
Вона невимовно прекрасна.
Вона нагадує мені 4 липня! Вимкніть світло.
Я хочу подивитися як вона виглядає з вулиці.
- Я піду до столової кімнати. - Обговоримо?
Любий...
Посунути трохи праворуч.
Трішечки.
Зовсім трохи праворуч.
Так. Ще. Правильно. Ні, стоп! Ось так. Чудово.
Паркер, що це?
Не відволікай мене, Свіді. Не бачиш я зайнятий?
- Так, але що це? - Це головна нагорода.
Головна нагорода?
Ого, я не знав. О схоже на лампу.
Це і є лампа, дурнику.
Але це головна нагорода. Я виграв.
- Прокляття, ти виграв її? - Авжеж.
Сила мозку, Свіді, сила мозку.
Усі сусіди збудилися.
Ви повинні бачити як вона виглядає зовні!
Її можна було бачити вгору і вниз по вулиці Клівленду.
Символ перемоги мого тата.
Так, він її виграв. Це головна нагорода.
Чи не час для чиєїсь улюбленої радіо програми?
- Авжеж. - Авжеж.
Святі угодники, було 6:45.
Лише одна річ у світі могла відірвати мене...
від м'якого світла електричного сексуального світіння у вікні.
Маленький ящик
Із гарними замками?
Хтось бачив? Це маленька Сирітка Ені.
Це час Маленької Сирітки Ені.
Приніс вам поживний шоколад Овалтін.
Я досі відчуваю його смак.
Гей, світло вимкнене!
Це маленька Сирітка Ені.
Ну ж бо, хлопці, постривайте.
Я знав, що вручив Міс Шілдс шедевр.
Можливо, Міс Шілдс, в екстазі...
позбавить мене від написання на увесь залишок мого життя.
Ф!
Це у тебе абзац? Поля! Поля! Одиниця!
Ф!
Робота усього мого життя йде в каналізацію.
Крапка з комою, телепень!
Ф.
О, я заплачу, якщо мені доведеться поставити ще одиницю!
Ральфі Паркер.
Тема, якої я чекав усе моє життя.
Слухайте речення.
"Рушниця Ред Райдер з компасом у прикладі...
... і тією штукою, яка показує час".
Поема. Абсолютна поема.
Ральф... "О" з плюсом.
Мій Ральф! О, Ральфі, ти мене порадував.
"О" з плюсом!
Ральф?
Ральфі?
Ральф?
Ти щось хотів, Ральфі?
Я думав про свою тему.
Можеш сісти.
Сідай.
Ти геній.
Давайте, хлопці. Почекайте.
Гаразд. Давай.
Ну ж бо.
- Давай. У машину. - Авжеж.
Якщо ми не поспішимо, то нам не вистачить хороших ялинок!
Уперед!
Моя мама збиралася зробити інший блискучий маневр...
у легендарній битві за лампу.
Епічна боротьба,
яка сталася живе у фольклорі вулиці Клівленду і до цього дня.
Не хочу витрачати електрику.
Давай, Ральфі. Залазь в машину.
Ви шукаєте ялинку? У нас 300 ялинок.
Це ярмарків різдвяних дерев у всьому Мидуесті.
Ви не знайдете краще дерева, ніж тут.
Ці дерева досконалі.
Жодна голка не впаде з цього дерева.
О ось це. Це ялинка.
- У неї спереду недолік. - Поставите її тоді в кут.
- О у вас немає великої ялинки? - Прокляття, тут нема ялинок.
О ось ялинка. Це ялинка.
- Хіба я її виберу? - Чи не занадто вона велика?
Послухай, Різдво лише раз на рік. Чому ні?
- Чому ж ні? - Скільки?
Я скину 2 бакси, оскільки бачу, що ви людина, яка знає чого хоче.
Це не з тих ялинок, з яких падають усі голки?
Не, це бальзам.
Тато любив торгуватися, так само як і торговець-араб,
і він був хитрий.
Знаєте, Дью Лок купив одну з цих модних зелених пластикових ялинок.
О, ні.
Жахлива річ ніби як зроблена із зелених йоршиків.
Це дуже красива ялинка.
Перекину мотузок, прив'яжу до машини.
Домовилися.
О, біс. Колесо!
Знову.
Чотири хвилини! Засікай.
Насправді, мій батько любив це. Він завжди себе бачив на піт-стопах,
на шосе в Індіанаполісі в 500.
Авжеж.
Запаски мого тата були запасками лише чисто теоретично.
Вони були круглими. Із гуми.
Ось і ми.
Ральфі, чому ти не підеш, не допоможеш татові?
- Так? О можна? - Так.
- Обережно, машини. - Добре.
Це було вперше, коли я вирішив...
піти допомогти батьку із чим-небудь.
- Що ти тут робиш? - Мама сказала, щоб я допоміг.
- Справді? - Авжеж.
Добре, сідай тут. Навпочіпки.
Ось так.
- Ось. Тримай тут. - Добре.
Ні, не так. Давай, щуролов, тримай ось так.
- Як? - Ось так.
- Добре. - Я хочу покласти болти. Їх лише 4.
І ось вони!
Ось так. От сучий син.
Забруднився...
Ось сюди, і...
На одну коротку мить я побачив контури всіх болтів,
на тлі світла від проїжджаючих машин. І їх не стало.
Та щоб тобі.
Тільки я не сказав коротке слово.
Я сказав слово. Коротке. Короля брудних слів.
Слово Ф-тире-тире-тире.
Що ти сказав?
Це те, що я подумав?
Сідай у машину.
- Давай. - Це був кінець.
Я труп. Що ж це буде? Гільйотина? Повішення?
Електричний стілець? Диба? Китайські водні тортури?
Зовсім не дитячі ігри можна порівняти з тим, що на мене чекало.
Усе добре?
Вісім хвилин.
- Знаєш що сказав твій син? - Ні. Що?
Я тобі скажу, що він сказав. Ренді!
Ральфі!
Через кілька років Я став поціновувачем мила.
Мені особисто подобається "Люкс"
але "Помолів" теж нічого пікантний, пообідній запах.
П'янкий, але з натяком на м'яку плавність.
"Лайфбуй", з іншого боку...
Ти готовий мені сказати?
Ну добре. Де ти чув це слово?
Я його чув як мінімум десять разів на день від тата.
Мій тато коли працював,
лаявся добре, як художники знаються на фарбах.
Це був перевірений спосіб. Майстер.
Але я побоявся.
І я бовкнув перше ім'я, що спало на думку.
Шварц!
Зрозуміло.
Алло, Місіс Шварц? Усе гаразд.
Місіс Шварц, знаєте, що мені сказав Ральф?
Ні. Він сказав...
Не може бути!
Може. Ви знаєте звідки він це почув?
Напевно від свого батька.
- Ні! Він почув це від вашого сина! - Що? Що?!
Що?
Що я такого зробив, мамо? За що? Я нічого не робив!
Ще один удар від загадкової безжальної справедливості.
Прийми душ і йди спати.
Я рада, що ти зробив домашнє завдання!
Я хочу, щоб ти ліг спати і щоб світло було вимкнене.
Ти покараний, тому ніяких коміксів!
Я зайду, і якщо буде включено світло...
Не дивися на мене так! Ти мене зрозумів?!
Діти.
У трьох кварталах Шварц отримав по повній.
Ніколи не існувало дитини яка не мріяла б,
невизначено але наполегливо,
проте, він осліпне до 21 року.
І усі тоді пошкодують.
О, це Ральф!
Заходь, Ральф. Де ж ти був?
У нього тростина!
Що це, Ральф? Що сталося?
- Він осліпнув! - Сліпий?! О боже!
Ральф.
- Ральф, це через нас? - Як опинився в цьому жахливому стані?
Ральф, будь ласка, скажи, як тобі боляче.
- Що ж ми наробили? - Я не можу.
Ну будь ласка, Ральф. Я повинна знати, що ми зробили.
- Через що? - Будь ласка.
Будь ласка.
- Це було... - Так?
- Отруєння милом.
Жахливо. О, як ми могли!?
Я справлятимуся самостійно, як-небудь...
Ніколи собі цього не пробачу.
- Спасибі, мамо. - Я ж казав, не користатися "Лайфбуй".
Жахливо себе почуваю!
О, Боже.
Спасибі, Хезер.
- Із Різдвом. - Із Різдвом.
- Спасибі, Флік. - Дякую.
- Спасибі. - Із Різдвом, міс Шілдс.
Із Різдвом.
Я просто подумав, що вам вже порядком набридла ця старизна.
Так, насправді, невеличкий хабар ніколи не пошкодить.
Спасибі тобі велике, Ральф.
Із Різдвом.
Із новим роком.
Тепер можеш сідати на місце, Ральф.
Тижні питва галонів Овалтіна з надією отримати...
поштою секретний ключ до Маленької Сирітки Ені...
наближалися до кінця.
Є.
"Переможцеві Ральфу Паркеру." Мій секретний значок.
Гаразд.
"Та буде відомо і таке інше, що Ральф Паркер зараховується...
...в члени Секретного Суспільства Маленької Сирітки Ені і...
і правомочний до усіх нагород і почестей у майбутньому."
Підпис, Маленька Сирітка Ені.
Другий підпис, П'єр Андре!
Чорнилом!
Нагороди і почесті. У віці дев'яти років.
- Ось так. Візьмемося за справу. - Швидко схопили, і за борт.
Ну ж бо, давайте до справи.
Мені не потрібна уся ця нісенітниця про контрабандистів і піратів.
Слухайте завтра увечері завершальні пригоди...
"Чорного Піратського Корабля".
А зараз час для секретного повідомлення Ені ...
для вас, члени Секретного Кругу.
Пам'ятайте діти,
лише члени Секретного Суспільства Ені
можуть розкодувати повідомлення Ені.
Запам'ятайте, Ені залежить від вас.
Виставіть свої пристрої на B-2.
Ось повідомлення.
12. 11. 2.
У мене перша секретна передача.
14. 11. 18. 16.
У П'єра був сьогодні відмінний голос.
Я можу сказати, що сьогоднішнє повідомлення дуже важливе.
Три. Двадцять п'ять.
Це повідомлення особисто від Ені. Пам'ятайте, нікому не кажіть про це.
Через півтори хвилини я вже був у єдиній кімнаті в будинку,
де 9-річний хлопчик може розшифрувати повідомлення,
і йому ніхто не завадить.
О, "Б".
Йдемо далі. "І"
Перше слово - "Бі"!
"С" Зараз буде легше.
"У"
- Ральфі, мені треба! - Ральф?
Зараз, мамо. Прокляття!
Т.
О.
Будь упевнений у... Бути упевненим в чому?
Що Маленька Ені хотіла цим сказати? Бути упевненим для чого?
Ральфі! Ренді потрібно в туалет! Ти збираєшся виходити?
Добре, мама! Виходжу!
Я був близький.
Пропозиція була жахливою. Про що воно?
Доля всього світу висіла на волосині.
Ральфі! Ренді потрібно в туалет!
Я вже виходжу, не кричіть так!
О, майже!
Мої спритні пальці. Мій мозок був в капкані.
Кожна пора трепетала. Було майже ясно.
Так!
"Будь упевнений, що випив свій Овалтін".
"Овалтін"?
Нікчемна реклама?
Сучий син.
Я знову був віч-на-віч зі всім світом.
Мудріше.
- Червонокачанна капуста? - Гей, це на завтрашню вечерю.
Ти ж любиш капусту, Ральфі.
Підла система!
Виродки! Смердючі козли!
Те що сталося услід,
стало предметом сімейних дискусій на багато років.
Що це був за гуркіт? Що сталося?
Що сталося?
Що зламалося?
Я не знаю що сталося.
Я поливала свою квітку і розбила твою лампу.
Не чіпай її!
Ти завжди ревнувала до цієї лампи.
- Ревнувала до пластмасової ноги? - Ревнувала!
Ревнувала через мою перемогу.
Це безглуздо! Ревнувала? Ревнувала до чого?!
Це найпотворніша лампа, яку я коли-небудь бачила...
у своєму житті!
Це був кінець.
Неси клей.
У нас немає клею.
Ти спеціально використала увесь клей!
Батько стояв тремтячи від сказу,
не в змозі вимовити ні слова, у спробі зрівнятися із справжньою дробаркою.
Усе що він сказав, було:
Не торкайтеся навіть пальцем!
Із усією своєю гідністю...
батько зібрав сумні залишки...
свого розбитого головного призу.
Пізніше вночі, наодинці на задньому дворі, він поховав їх біля гаража.
Зараз я не можу бути упевнений,
але тоді мені здавалося, що я чув тихі звуки...
горну.
Знаєте, що мені предки подарують на Різдво?
- Ні. Що? - Троянду, що плюється.
Люди її нюхають, а вона на них плює.
О я отримаю пістолет.
- Пістолет?! - Авжеж.
Стояти!
- Коли Ділл вітався, усе чудово. - Хто, я?
- Тепло усередині. - Авжеж, точно.
- Але найчастіше він бив по обличчю. - Я зараз не можу, Гровер.
- Мені потрібно побачитися з міс Шілдс. - Авжеж.
- Гей, сюди! Іди сюди! - Ти! Гей, сюди!
- Йди сюди! - Гей, іди сюди.
Ти.
- Сюди йди. - Хто, я?
Ні, твоя тіточка Тіллі. Так, ти. Підійди!
Я кинув Фліка на безперечне знищення.
Але бажання отримати рушницю не терпить лояльності.
Дядько, дядько. Дядько. Дядько.
Дядько...Дядько...
Добре, клас...
...у мене ваші різдвяні твори.
Я задоволена.
Загалом, ви добре постаралися.
Проте, я була засмучена вашими полями.
Ось і воно.
"Ц" з плюсом? Ні, не може бути.
"Ц" з плюсом?
"Ц" з плюсом!
O, ні!
"Ти відстрелиш собі око"!
О, ні.
Моя мама напевно змовилася з міс Шілдс.
Інших пояснень бути не може.
"Ти відстрелиш собі око"! "Ти відстрелиш собі око"!
Чи настане кінець
цією конспіративною ірраціональній упередженості...
перед Ред Райдером і його рушницею?
Це питання по математиці ми пропустили
на останньому уроку.
Дайте відповідь всі разом!
Я був оточений щасливими дітьми,
які всі отримають те, що хочуть на Різдво.
56.
Гей, чотириокий!
Як тобі бутерброд зі снігу?
Може ти хочеш ще один!
Послухай мене, дурень.
Коли я говорю "Підійди", тобі краще підійти!
Що? Ти збираєшся зараз заплакати?
Давай, сисунець, поплач для мене.
Уперед. Плач!
Десь глибоко в затишних куточках мого мозку,
почало рости маленьке полум'я гніву.
- Гей! - Щось сталося.
Спалахнув запал і я вийшов з себе.
Гей! Гей!
Гей! Малюк!
Я татові розповім!
Гей, Ральфі! Добре!
Убий його! Забий його до смерті!
- Удар його, давай! - Удар його.
- Повісити його, давай! - Удар його. Убий!
Ти не клятий кастет. Клятий сучий син.
- Ну ж бо. - Досить із тебе, дурень.
Ви чули що він сказав?
Святі угодники!
Відтоді я чув як люди , шепотілися...
що я говорив невідомою мовою в стані екстазу,
я усвідомив що сильний потік лайки і...
проклять виливалися з мене криком.
Ральфі! Твоя мама.
Ральфі! Ральфі! Ральфі!
Ральфі!
Ходімо додому. Ходімо. Давай.
Ходімо, хлопче. Давай. Ходімо.
Заспокойся. Проходь, Ральф.
Заходь.
Опусти голову.
Давай, нижче.
Сідай там.
Іди, любий,
ляж ,трохи у кімнаті, відпочинь.
Ральфі, просто сідай.
Давай. Ось, витрись.
Заспокойся.
Гаразд. А зараз лягай.
Світло зовні ставало м'яко-багровим.
Якраз час, коли мій тато приходить з роботи.
Ренді.
Привіт.
Що сталося? Чому ти плачеш?
Тато вб'є Ральфі.
Ні.
- Так, точно. - Та ні .
Я тобі обіцяю, що тато не збирається вбивати Ральфі.
Вилазь звідти.
Ну?
Хочеш молока?
Будеш?
Ну от.
Добре?
Побачимося пізніше?
Добре. Бувай.
Я чув дзижчання машини на дорозі і на мене впала хвиля страху.
Він дізнається усі ті жахливі речі, що я казав.
Ідіть звідси! Ну ж бо!
Ідіть додому, брудні пси. Геть звідси, мерзенні тварюки...
Гей, Бампус! Йди сюди і забери своїх смердючих собак!
Привіт, що на вечерю? Помираю з голоду.
Як пройшов день?
Де твої окуляри?
Ти що знову їх загубив?
Ральфі. Пам'ятаєш, ти залишив їх на радіо.
Постарайся більше їх там не залишати.
Як пройшов день?
Нічого особливого.
Ральфі побився.
Побився? Тобто - побився?
Ну ти знаєш як хлопчики б'ються.
Я вже з ним поговорила.
Я бачила, що Ведмеді грають в неділю.
О, так. У Зудока є квитки. Хотів би і я їх мати.
Він там собі дупу відморозить.
Я поступово усвідомлював що мене не знищать.
Ведмеді Чикаго.
Ярмарок страху. Як смішно...
Із тієї пори, різні речі відбувалися між мною і мамою.
Скоріше, Бурундуки Чикаго.
Але ніяк не ведмеді.
Дивно.
Навіть щось таке грандіозне, як "Бійка із Скатом Фаркусом"
як її згодом називали, вилетіло з моєї голови,
витіснене спробою знайти вихід для недосяжної рушниці
з пастки, в яку мене загнала мати.
Санта!
Точно, я попрошу Санту.
Ну звичайно! Санта.
Велика людина. Головний бос.
Зв'язок.
Цього разу мама програє.
Міккі!
Мамо, універмаг скоро закриється і Санта піде додому.
Ральфі, Санта нікуди не збирається. Стій спокійно!
Мамо, це лише такий же тупий парад як і минулого року.
Ральфі, заспокойся, добре?
- Мамо! - Тихіше!
Замовкни, Ральфі!
- Ось він! - Санта!
Авжеж.
Щасливого Різдва!
Санта.
Ти ж був хорошим хлопчиком?
О тепер ми можемо йти? Можемо?
- Так. - Так, тепер можемо.
Ходімо, Ральфі.
Щасливого Різдва!
Давай, Ренді, поквапся.
Ральфі, поглянь.
- Бачиш, черга не така велика. - Авжеж.
Ставай. Візьми Ренді за руку побачимося пізніше?
- Стійте разом, ясно? - І не загубіться.
Давай.
Ходімо.
Юначе.
Гей, хлопче. Куди це ти збираєшся?
Ми хочемо побачити Санту.
Черга тут закінчується,
а починається - там.
Щасливого Різдва!
Підходь, налітай, хлопчики і дівчатка!
Поквапся!
Ходімо.
О, ні.
Ходімо.
Черга тих, що чекають зустрічі з Сантою,
тягнулася аж до Терра-хота!
А я був у самому кінці.
- Щасливого Різдва. - Я люблю Санту.
Авжеж.
Давай. Заходь.
Давайте поглянемо правді в очі. Більшість з нас - зубоскали.
Але в хвилини перед Часом "0", це не грало ніякої ролі.
Поглянь на всіх дітей. Гей, хлопчику.
Мій гарненький...
Який смачненький маленький хлопчик.
Не чіпайте мене.
Я думаю.
Я люблю Чарівника країни Оз.
Авжеж.
Я люблю Олов'яну Людину.
Якщо Хігбі думає, що я працюватиму у 9.01 нехай поцілує мене в ногу.
Давай Санті на коліна.
Який мокренький.
Як тебе звуть, маленький хлопчик?
- Ти ж був хорошим хлопчиком? - Ходімо, Ренді.
І що ти хотів би на Різдво, Біллі?
Іграшкову вантажівку? Заберіть його з моїх колін.
І швидко дайте мені рушник.
Бувай, Біллі.
Ненавиджу запах тапіоки.
Увага, покупці! Зараз буде 9 годин і універмаг закриватиметься.
Уже 9 годин" О боже!
Універмаг закривається!
Санта не чекатиме всю ніч.
Давай, Санті на подол.
Ворушися, малий.
Припини волочити ноги.
Давай.
Заберіть його.
Давай, дітки.
Ну ж бо.
Давай, підходь.
Як тебе звуть, маленький хлопчик?
Гей, хлопче, поквапся, магазин закривається!
Ну ж бо!
Слухай, хлопче, у нас тут багато народу чекає, народжуй вже!
Давай. Ну ж бо.
Що б ти хотів на Різдво, хлопче?
Мій розум спустів.
Розлючений, я намагався згадати, що ж я хотів.
Я все намагався, намагався.
Ну ж бо.
Як щодо футболу?
Футбол. Що за футбол?
Не усвідомлюючи мій голос сказав:
- Авжеж. - Футбол.
Добре, заберіть його звідси.
Футбол! О, ні. Що я накоїв?
- Прокинься, дурнику, прокинься! Ні! - Ні!
Ні, ні! Я хочу офіційну...
200-зарядну повітряну рушницю Ред Райдера!
Ти відстрелиш собі око, малюк.
Щасливого Різдва.
Ні!
І ми тут, щоб побачити чарівника із країни Оз...
Побачимося в країні Оз, народ.
Ну, тож ви...?
Наверх.
- Ну як, бачили Санта Клауса? - Авжеж.
Сказав йому, що хочеш на Різдво?
- Авжеж. - Чи питав, яким був весь рік?
Ні.
Не переживай, він знає.
Він завжди знає.
Щасливого Різдва.
Добре, тепер вниз. Бувай, Кріс.
Щасливого Різдва.
Чудово.
Хвилинку. Так. Умикай!
Ось ця.
Так, зелена не працює.
Ні, зелена працює. Це блакитна не працює.
О, тільки не розповідай, який це колір.
Я не дальтонік.
Онде.
Ну, дивися, я ж казав, що це зелений.
Стоп! Нікому не рухатися!
Залишайтеся на місцях!
У нас коротке замикання.
Мій предок міг поміняти пробки швидше, ніж хто-небудь.
Він їх оптом купував.
О, добре.
Ну чи не прекрасна вона?
От сучий син.
Ця зірка крива якась.
Зірка ідеальна.
- Обережніше. - Гаразд, гаразд.
- Будь обережний! - Я обережний.
Лише трішки поправити. Ось так.
Усе.
- Так. - Авжеж.
Бездоганно.
О небеса, погляньте на час.
Сподіваюся, Санта не пропустить цей дім,
тільки через те, що дехто не був у ліжках, коли він пролітав повз них.
Здається я чув дзвіночки Санти...
деякий час назад на іншому кінці вулиці.
- Давайте, обоє вгору. - Ну ж бо!
Раз-два, раз-два. Давайте.
Давай їх дістанемо.
Ренді! Вставай, Ренді!
Санта Клаус прийшов!
О! Вантажівка! Це моя!
Поглянь! Це моя!
Що в нас тут?
Важке.
Пожежна машина. Вона моя!
Гей!
О, це піднімається?
Тату, тату!
Щасливого Різдва!
- Щасливого вам Різдва. - Щасливого Різдва.
Ренді, ні. Почекай, коли буде Різдво, любий.
- Я хочу грати Санту! - Почекай, Ренді.
Ти вже грав Санту. Він грав Санту минулого року, так?
- Авжеж. - Ральфі, цього разу ти гратимеш Санту.
- Давай, Ральфі. - Із чого я повинен почати?
- Ну, дай Ренді подарунок. - Так, авжеж!
І, здається, я бачу подарунок тітки Клари онде.
Вона завжди присилає вам такі дивовижні подарунки.
- Дай моє, Ральфі! Дай. - Гаразд.
Давай, Ральфі.
Різдво прийшло. Офіційно.
Ми занурилися в ріг достатку, хвилюючись із страшним бажанням,
і у екстазі від нестримної жадоби.
Чи буде у мене цього року краватка?
Дирижабль!
Банка поліролі.
Ральфі, що тобі подарувала тітка Клара? Покажи усім.
Не хочу.
Ральфі, покажи всім, що тобі подарувала тітка Клара.
Тітка Клара роками була упевнена,
мені не лише вічні чотири роки, але що я ще й дівчинка.
Вона завжди дарує тобі лише хороші речі, Ральфі.
О, Боже.
О, ну чи не прекрасно?!
- Ральф, йди вгору і приміряй - Не хочу!
Йди вгору прямо зараз і приміряй цей подарунок!
Скільки вона працювала, щоб це зробити! Тепер іди.
Поки Ральфі переодягається, я зіграю Санта Клауса.
Нумо, подивимося, що я знайду. Я щось бачу!
- Ренді. Це тобі, любий. О, Ісусе,
- Це татові. - О, хлопче.
Ось. Від мене тобі.
Велике спасибі.
Що б це могло бути?
Є лише один шлях це з'ясувати, так?
О, це синя куля!
Це куля для боулінгу.
- Спасибі, люба. - Тобі подобається?
Так, дуже. Дуже сильно.
Ральфі. Ми чекаємо.
Ну, мамо.
Негайно!
Вмить ноги почали потіти, щойно ці два пухнасті маленькі кролики...
з блакитними очима-гудзиками сентиментально на мене втупилися.
Спускайся, щоб я тебе краще розгледіла.
Я сподівався, що Флік ніколи не побачить цієї ганьби,
цього приниження, що легко могло зробити життя...
у школі Уоррена Джоуля Хардінга справжнім пеклом.
Як мило!
Це найдорогоцінніша річ, яку я коли-небудь бачила.
Замовкни, Ренді.
Він схожий на божевільного Пасхального кролика.
- Ні, не схожий! - Ні, схожий.
Він схожий на рожевий кошмар.
Тобі подобається?
Хочеш зняти? Скажи дитині це зняти.
Надіватимеш, коли тітка Клара приходитиме. Можеш зняти його.
Знімай!
Боже мій, погляньте на цей безлад?
- Хто прибирає папірці? - Не я.
- Ні? - Ренді робив це минулого року.
Тоді він зможе зробити це ще раз.
Знаєте, це вино не таке вже погане.
Воно, звичайно і не хороше, але... Хочеш ковточок?
- Авжеж. - Ні, не хочеш.
- Тобі сподобалося Різдво? - Досить непогано.
Ти отримав все, що хотів?
Ну, майже.
Майже? Таке життя. Завжди є наступне Різдво.
Авжеж.
Цікаво.
- О що це там за столом? - Де?
Відразу за столом, біля стіни, прямо там.
Чом би тобі не піти, не перевірити?
Давай.
Що ми туди поклали, любий?
Напевно, Санта Клаус поклав.
Ви...
О, вона була прекрасна. Не міг дочекатися, щоб випробувати.
- Знаєш як її заряджати? - Так.
Справді?
Обережно. Правильно.
Обережно.
Не так. О, падають.
Тепер закрий. Закрий.
Мамо, можна я спробую? Можна?
- Звичайно. - Добре. Але зовні.
Я все ще кажу, що вона небезпечна.
Ні, ні. Одягни калоші і пальто. Там холодно.
У мене була одна, коли мені було вісім.
- Що якщо він себе покалічить? - Гей!
Ральфі, пальто!
- Не стріляй у тварин і птахів! - Окрім собак Бампусів!
Обережніше, Ральфі!
Тепер добре відомо в усьому Мидуесті, що мій батько...
був старим індичим наркоманом.
- Істинний Індичий гурман. - Полагодим набивку.
За кілька днів перед Різдвом, його очі почали світитися
- диким і ненажерливим світлом. - У іншій кімнаті.
Ну, Чорний Барт, зараз ти своє отримаєш.
ПОВІТРЯНА МІШЕНЬ ДЕЙЗІ
О, Боже! Я вистрілив собі в око!
Ти відстрелиш собі око, малюк.
Ти відстрелиш собі око Ти відстрелиш собі око
Ральфі, будь обережний. Не відстрель собі око!
Вона не бачила! Вона не знає!
Із моїм оком усе добре. Рушниця мали влучити по окулярах.
Мої окуляри! О, ні! Де ж мої окуляри?!
Кілька речей принесуть швидку і жахливу розправу дитинні,
наприклад, пара поламаних окулярів!
Стоп
О, ні!
О, ні! На дрібні шматочки.
О, ні.
На секунду я подумав, що я їх підроблю. Вони не дізнаються, що лінз немає!
О, ні.
Випадково, мій розум видав вражаючий план.
Припустимо, бурулька! Так!
Впала з гаража, прямо мені в око!
Це спрацює. Повинно спрацювати.
Швиденько я видавив пару сльозинок.
Ральфі.
Що сталося, мій солодкий?
Що сталося? Що таке?!
Дай мені подивитися.
Там була бурулька, вона впала з гаража і вдарила мене.
Заходь, не стій на холоді. Що це?
- Що? - Нічого, все нормально.
Читай свою газету. Усе гаразд.
Ренді, прокинься.
О, Боже.
Вона ударила мене в щоку і розбила мої окуляри.
- Я спробував відскочити, але... - Дивися, ось.
Це лише маленький синиць.
Тобі пощастило, що вона не вибила тобі око.
Ці бурульки можуть і людину вбити.
- Що там відбувається? - Нічого. Ми вже йдемо.
Тримайся чимдалі від індички!
Їй ще годину готуватися. У тебе будуть глисти!
А що з окулярами?
Можеш одягнути старі, з тріщиною,
поки ми тобі не купимо нові.
Мені це вдалося!
Я залишив свою рушницю зовні.
Коли одягнешся, можеш вийти і забрати рушницю.
Тримай ось так.
Таке життя.
Іноді в розпал свята, коли наша радість знаходиться в зеніті...
коли все зі всім гаразд у світі,
найнесподіваніші напасті зглянулися на нас.
О, індичка!
О, мій Бог!
Сучі...
Сучі діти! Бампуси!
Райський аромат досі літав по будинку.
Але її не було. Нічого не було.
Ні індички. Ні сандвічів з індичкою. Ні салату з індичкою.
Ні підливи з індички, ні рубаної індички,
ні індички по-королевські ні галонів індичого супу.
Не було. Усе пропало.
Ну добре. Усі нагору. Одягайтеся.
Ми виходимо попоїсти.
БОУЛІНГ ЧОП СУЕЙ ПАЛАЦ
Ні, ні ,ні.
Ні.
Співайте так:
Ще раз.
Стоп, стоп, стоп.
Співайте що-небудь інше.
Ні, ні! Стоп, стоп!
Кухня. Нести їжу. Для покупців.
О, вибачте.
- О, так. - Погляньте.
Це дивовижна качка. Насправді.
Але чи бачите...
- Що? - Вона мені посміхається.
Добре?
- Гарно як! - Авжеж, це...
- Чудово, так. - Авжеж.
Те Різдво житиме у нашій пам'яті, як Різдво,
в якому нас представили китайській індичці.
Усе було гаразд у світі.
О, люба, йди сюди. Поглянь.
Це прекрасно!
Щасливого Різдва!
Поряд зі мною в темряві лежала моя промаслена воронована красуня.
Найкращий подарунок на Різдво, який я коли-небудь отримував,
або навіть отримаю.
Так помалу, я засинав,
збиваючи качок, щасливий прекрасними пострілами.